ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" травня 2021 р.                                                                     Справа №914/1909/19
м. Львів
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
Гриців В.М. (головуюча), Бонк Т.Б., Зварич О.В.
секретар судового засідання Гураль К.О. 
з участю представників: позивача – адвокат Мельник О.С.; відповідача – адвокат Сливка В.В.; третьої особи – адвокат Будник К.А. 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Львівської області від 10 вересня 2020 року (суддя Фартушок Т.Б.) у справі №914/1909/19 за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Підприємства теплових мереж «Самбіртеплокомуненерго», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 
про зобов`язання повернути безпідставно набуте майно - природний газ та стягнення вартості безпідставно набутого природного газу 
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2019 до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Підприємства теплових мереж «Самбіртеплокомуненерго» про зобов`язання повернути безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 378,089 тис. куб. м. та стягнення 5 053 489,72 грн вартості безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 378,089 тис. куб. м. 
          Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач незважаючи на відсутність у нього постачальника природного газу та будь-яких підстав для його відбору з газотранспортної системи, безпідставно та без оформлення будь-яких договірних відносин з позивачем здійснив відбір 378,089 тис. куб. м. природного газу, що підтверджує звітами ПАТ «Львівгаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за лютий та березень 2017 року , в якому в графі «фактично спожитий обсяг за місяць всього» по рядку «категорія/назва постачальника» вказано фактично відібраний відповідачем з газорозподільної системи в лютому 2017 року обсяг природного газу в розмірі 377,700 тис. куб. м. , у березні 2017 року – 0,389 тис. куб. м. Оскільки відповідачу у лютому та березні 2017 року не було подано до газотранспортної системи жодного обсягу природного газу жодним постачальником, то відбір 378,089 ти. куб. м. природного газу відповідачем був здійснений з обсягів природного газу позивача, що були придбані останнім за результатами проведення публічних торгів. Відповідно до ст. 1212, 1213 ЦК України відповідач зобов`язаний повернути позивачу безпідставно набуте майно, а саме природний газ в загальному обсязі 378,089 ти. куб. м. У випадку, якщо буде встановлено відсутність у відповідача безпідставно набутого обсягу природного газу, відповідач на підставі ч.2 ст. 1213 ЦК України зобов`язаний відшкодувати вартість такого майна у сумі 2  526  594,86 грн. (378,089 тис. куб. м. природного газу *6682,54 грн (ціна закупівлі природного газу, що сформувалася протягом газового місяця, розміщена на офіційному сайті АТ «Укртрансгаз», яка є вартістю природного газу станом на липень 2019 року)). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст. 15, 16, 1212-1214 ЦК України. 
Господарський суд Львівської області ухвалою від 18 лютого 2020 року залучив до участі у справі третьою особою , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача АТ «НАК «Нафтогаз України» (Т-2, а.с.76-79).
24 квітня 2020 року позивач подав до місцевого господарського суду заяву про закриття провадження у справі в частині позовних вимог за березень 2017 року (Т-3, а.с.118-119), з огляду на те, що у спірному періоді лютий – березень 2017 року постачальник (АТ «НАК «Нафтогаз України») підтвердив факт поставки природного газу підприємству теплових мереж ПТМ «Самбіртеплокомуненерго» у березні 2017 року, а саме надав суду акти приймання – передачі природного газу від 31.03.2017 у наступних обсягах: 156,849 тис. м. куб., 76,717 тис. м. куб., та 1,882 тис. м. куб. Заява стосується позовних вимог у частині відбору природного газу відповідачем за період березень 2017 року обсягом 0,389 тис. куб. м. вартість якого складає 2  599,51 грн. 
Господарський суд Львівської області за результатами розгляду позовної заяви рішенням від 10 вересня 2020 року у справі №914/1909/19 у позові відмовив.
Місцевий господарський суд відхилив заяву позивача про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача повернути безпідставно набуте майно – природний газ в обсязі 0,389 тис. м. куб. за березень 2017 року та про стягнення з відповідача на користь позивача 2599,51 грн, що є вартістю обсягів природного газу за березень 2017 року, на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України, як безпідставну та необґрунтовану, оскільки предмет спору в цій частині не припинив своє існування у зв`язку із наданням третьою особою пояснень у справі, а такий спір не існував станом на час відкриття провадження у справі, адже 31.03.2017 відповідач і третя особа підписали акти приймання-передачі природного газу. 
Рішення суду мотивовано тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність умов, що є правовою підставою для застосування положень ст. 1212 ЦК України в зв`язку з чим відсутні правові підстави до задоволення позову в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 2  526  594,86 грн вартості безпідставно набутого природного газу в обсязі 378,089 тис. куб. м. Крім цього, позивач не довів наявності у відповідача витребуваного газу в натурі станом на дату розгляду справи судом з урахуванням того, що згідно з ч.1 ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі і саме такий спосіб захисту у позовній заяві просить застосувати позивач. Місцевий господарський суд дійшов висновку, що споживання відповідачем у лютому 2017 року 377,7 тис. куб. м. (5,304 тис. м. куб.; 251,628 тис. м. куб та 120,768 тис. м. куб) природного газу для виробництва теплової енергії відбулось не безпідставно, а на підставі укладених відповідачем з третьою особою (ПАТ «НАК «Нафтогаз України») договорів постачання природного газу від 20.10.2016 №5292/1617-ТЕ-21, від 27.10.2016 №5248/1617-БО-21, від 20.10.2016 №5219/1617-ТЕ-21 в межах передбачених цими договорами обсягів постачання та з дотриманням вимог чинного законодавства. При цьому, суд зазначив, що факт споживання відповідачем природного газу без виділення йому третьою особою відповідних номінацій на природний газ у лютому 2017 року є наслідком порушення ПАТ «НАК «Нафтогаз України» своїх зобов`язань щодо виділення таких номінацій, передбачених розпорядженням КМ України від 05.10.20216 №742-р та умовам укладених відповідачем з третьою особою договорів постачання природного газу. Відтак, постачальником спожитого відповідачем у лютому 2017 року природного газу у загальній кількості 377,700 ти. куб. м. є ПАТ «НАК «Нафтогаз України» незалежно від того, що останнім не підписано з відповідачем акти приймання-передачі природного газу за лютий 2017 року. Тому споживання природного газу не може бути кваліфіковане як несанкціонований відбір природного газу. 
АТ «Укртрансгаз» (позивач) просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 10 вересня 2020 року у справі №914/1909/19 повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
Вважає, що оскаржене рішення прийнято при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи, а також таким, що прийнято з порушенням норм процесуального права. Суд не повно з`ясував обставини, щодо умов за наявності яких майно вважається безпідставно набутим, при цьому вважає, що здійснений відповідачем відбір природного газу в обсязі 377,7 тис. куб. м. з ресурсу позивача за відсутності у відповідача постачальника природного газу за спірний період та будь-яких договірних відносин з позивачем , вказує на наявність умов , що є правовою підставою для застосування ст. 1212 ЦК України. Суд першої інстанції залишив поза увагою та не з`ясував обставин у частині здійсненого відповідачем відбору природного газу з ресурсу позивача в обсязі 377,7 тис. куб. м., внаслідок чого безпідставно та необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог. В зв`язку з чим суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права ст. 1212, 1213 ЦК України, а також порушив норми процесуального права ст. 76-79 ГПК України. Наводить висновки, викладені в постановах Західного апеляційного господарського суду від 02.03.2020 у справі №909/971/19 та Північно-Західного апеляційного господарського суду від 11.03.2020 у справі №906/979/19. Щодо висновку місцевого господарського суду про отримання відповідачем від АТ «НАК «Нафтогаз України» природного газу за спірний період, то лише наявність укладеного договору не може свідчити про здійснення такої поставки природного газу споживачу, оскільки доказом, який підтверджує факт поставки газу, є підписаний сторонами акт приймання – передачі природного газу, який фіксує проведення господарської операції, який у матеріалах справи є відсутнім, а отже факт передачі товару не відбувся. 
Висновки суду першої інстанції щодо споживання відповідачем природного газу з ресурсу АТ «НАК «Нафтогаз України» скаржник вважає такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та доказах, оскільки АТ «НАК «Нафтогаз України» не постачало у спірний період відповідачу природний газ, що передбачає відсутність факту закачування у газотранспортну систему відповідного обсягу газу з ресурсу третьої особи. Наводить висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі касаційного адміністративного суду від 18.05.2020 у справі №826/16697/17. 
Оскільки ані відповідач, ані жоден із суб`єктів ринку природного газу для його транспортування відповідачу в спірний період 2017 року не подавали до газотранспортної системи природний газ, то відповідно відбір 377,7 тис. куб. м. природного газу відповідачем був здійснений з обсягів природного газу позивача, що були придбані за результатами проведення публічних закупівель та подані до газотранспортної системи на виконання функцій оператора ГТС. Відбір природного газу у зазначених обсягах здійснений відповідачем за межами правовідносин, визначених кодексом ГТС, а відтак - майно набуте відповідачем за рахунок позивача, є таким, що набуте за відсутності правових підстав.
АТ «Укртрансгаз» вважає неприйнятним посилання суду першої інстанції на судову практику Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №911/656/17, від 14.05.2018 у справі №926/680/17, від 22.06.2018 у справі №904/5621/17, від 05.03.2019 у справі №923/351/18, від 12.03.2019 у справі №917/325/18 оскільки вважає, що названі постанови Верховний Суд прийняв за інших фактичних обставин розглянутих ним справ, у залежності від яких й застосовувалися судом норми матеріального та процесуального права, крім того предметом позовних вимог у даних справах було стягнення заборгованості за надані послуги балансування природного газу на підставі укладених договорів на транспортування природного газу. 
Щодо порушення норм процесуального права скаржник зазначає про те, що дослідження питання виконання АТ «НАК «Нафтогаз України» умов договорів постачання природного газу та підстав відсутності підтвердженого обсягу газу (не підтвердження ресурсу) відповідачу не є предметом дослідження/доказування у цій справі, оскільки не заявлена вимога про визнання неправомірними дій АТ «НАК «Нафтогаз України» чи визнання права на споживання газу у спірний період. Відтак, суд першої інстанції здійснивши (безпідставні та необґрунтовані) висновки про (начебто) споживання відповідачем природного газу з ресурсу АТ «НАК «Нафтогаз України» вийшов за межі доказування у даній справі. 
Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (третя особа) в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 10 вересня 2020 року у справі №914/1909/19 у частині відмови у стягненні 2  523  995,36 грн, та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 2  523 995,36 грн. Вважає, що в цій частині оскаржене рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи. Суд першої інстанції порушив ч.3 ст. 238 ГПК України, ч.1 ст. 316, ч.1 ст. 319 , ст. 1212 ЦК України, ч.3 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу», п.1 розд. 2 Правил постачання природного газу
Місцевий господарський суд у своїх висновках про споживання відповідачем природного газу з ресурсу АТ «НАК «Нафтогаз України» вийшов за межі доказування у цій справі. Посилається на правові позиції Верховного Суду викладені у постановах від 22.03.2018 у справі №904/2092/17, від 20.02.2018 у справі №911/653/17, від 22.06.2018 у справі №904/5621/17, від 04.04.2018 у справі №904/5094/17. Відповідно до умов договорів постачання, право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі, а матеріали справи не містять підписаних сторонами актів приймання-передачі природного газу, відтак вважає, що факт передачі товару не відбувся. Ці обставини суд не урахував, не дослідив відсутності підтвердженого з боку скаржника обсягу природного газу для відповідача у спірний період та не надав правової оцінки наслідкам не виділення підтвердженого обсягу природного газу. 
АТ «НАК «Нафтогаз України» стверджує, що не постачав відповідачу природний газ у спірний період, що передбачає відсутність факту закачування у газотранспортну систему відповідного обсягу газу з ресурсу НАК «Нафтогаз України». В газотранспортній системі фізично був відсутній газ НАК «Нафтогаз України», який міг би спожити відповідач у лютому 2017 року, а тому висновки місцевого суду про споживання відповідачем газу з ресурсу НАК «Нафтогаз України» у спірний період вважає безпідставними. У матеріалах справи відсутні докази наявності у відповідача природного газу у обсязі 377,700 тис. куб. м, відповідно до чого на підставі ч.2 ст. 1212 ЦК України вважає позовні вимоги в частині стягнення вартості безпідставно набутого майна законними та обґрунтованими. 
Підприємство теплових мереж «Самбіртеплокомуненерго» у відзивах на апеляційні скарги вказує на те, що у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. Відтак, наявність договору є єдиною і достатньою підставою для виключення можливості застосування глави 83 ЦК України і будь-яких інших документів (актів виконаних робіт, наданих послуг, приймання-передачі) не потрібно встановлювати та доводити їх наявність. На підтвердження договірних відносин, а також з урахуванням залучення НАК «Нафтогаз України» в якості третьої особи у цій справі, відповідач надав копії договорів №5248/1617-БО-21 від 27.10.2016, №5062/1617-КП-21 від 31.10.2016, №5219/1617-ТЕ-21 від 20.10.2016, предметами яких є постачання природного газу у 2016-2017 роках відповідачу для визначених у договорах цілей. Окрім цього, позивач жодними належними й допустимими доказами не довів обставини наявності у відповідача газу. З приводу наданих позивачем доказів безпідставного набуття відповідачем природного газу з ресурсу позивача за лютий 2017 року в обсязі 377,7 тис. куб. м., а саме довідка на списання газу на балансування 01.01.2016-30.06.2018, інформація про надходження на точках входу, та розподіл на точках виходу обсягів природного газу, віднесених на операторів газорозподільних мереж, з зазначенням обсягів небалансу за 2017 рік» вказує, що такі не є належними доказами та не можуть братись до уваги при вирішенні спору. Також, відповідач зазначає про те, що позивач не надсилав оператору ГРМ повідомлення про припинення розподілу (постачання) природного газу у лютому 2017 року відповідачу, натомість оператор ГРМ здійснив фактичний розподіл природного газу відповідачу. Відповідно до цього відповідач вважає, що оператор ГТС надав у спірні місяці послуги транспортування природного газу, а оператор ГРМ – послуги з його розподілу, таким чином відбір (споживання) природного газу вважає санкціонованим. Отже, наявність договорів на постачання природного газу у 2016-2017 роках, укладених між відповідачем та АТ «НАК «Нафтогаз України» в сукупності із закріпленим у розпорядженні КМ України №742-р від 05.10.2016, обов`язком АТ «НАК «Нафтогаз України» виділити ПТМ «Самбіртеплокомуненерго» номінації відповідно до укладених договорів і поставляти йому природний газ (зокрема й у лютому 2017 року), свідчить про відсутність правових підстав для кваліфікації споживання відповідачем природного газу в лютому 2017 року як безпідставного, несанкціонованого та/або такого, що здійснене з ресурсів АТ «Укртрансгаз». При цьому, також зазначає, що не виконання АТ «НАК «Нафтогаз України» свого обов`язку щодо виділення відповідачу номінацій мало своїм наслідком утворення негативного балансу природного газу у позивача за лютий 2017 року, а тому третя особа є відповідальною з цього приводу перед позивачем. Щодо видачі номінацій відповідачу, то на підставі розпорядження КМ України від 05.10.2016 №742-р «Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року» на ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та постачальників природного газу покладено обов`язок видавати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям ще на початку опалювального сезону. 
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Укртрансгаз» відповідач заявив про попередній (орієнтовний) розмір судових витрат , а саме витрат на професійну правничу допомогу під час провадження в суді апеляційної інстанції в розмірі 16  000,00 грн. керуючись положеннями ст. 129, ч.8 ст. 129 ГПК України.
Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 28 жовтня 2020 року відкрив провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Львівської області від 10 вересня 2020 року у справі №914/1909/19, а ухвалою від 09 листопада 2020 року відкрив провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Львівської області від 10 вересня 2020 року у справі №914/1909/19; 08 грудня 2020 року ухвалив апеляційні скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Львівської області від 10 вересня 2020 року у справі №914/1909/19 розглядати в одному провадженні.
Суд неодноразово відкладав розгляд справи, у тому числі з причини зміни складу суду. Востаннє Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів Гриців В.М., Бонк Т.Б., Зварич О.В. ухвалою від 25 березня 2021 року призначив розгляд справи на 20 травня 2021 року. 
Згідно з статтею 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Західний апеляційний господарський суд розглянув апеляційні скарги, матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін і третьої особи і вважає, що у задоволенні апеляційних скарг Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Львівської області від 10 вересня 2020 року у справі №914/1909/19 належить відмовити з таких підстав.
Обставини справи:
31.01.2017 ПАТ «НАК Нафтогаз України» (постачальник) і АТ "Укртрансгаз" (споживач) уклали договір №1701001564-ВТВ про закупівлю природного газу, згідно з п.1 якого постачальник зобов`язувався передати у власність споживачу у січні-квітні 2017 газ природний, скраплений або в газоподібному стані (природний газ) для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб, природний газ для забезпечення балансування, а покупець зобов`язувався прийняти і оплатити газ на умовах договору.
Відповідно до п.2.1. договору постачальник передає споживачу в січні-квітні 2017 газ в загальному обсязі 1600000 тис.м.куб., у тому числі в січні 610000 тис.м.куб.; лютому 490000 тис.м.куб.; березні 310000 тис.м.куб.; квітні 190000 тис.м.куб. 
Актами приймання-передачі природного газу: від 28.02.2017 постачальник передав, а споживач прийняв природний газ в обсязі 643 105,799 тис.м.куб. на загальну суму 5 919 145 774 грн.; від 31.03.2017 - в обсязі 143 355,000 тис.м.куб. на загальну суму 1 353 156 516 грн. 
У позові АТ "Укртрансгаз" вказує на те, що для відбору природного газу з газотранспортної системи, оператором якої є позивач, через газорозподільну систему оператором якої є ПАТ «Львівгаз», відповідач повинен був мати постачальника відповідних обсягів природного газу, а за його відсутності відповідач не мав підстав здійснювати відбір природного газу та повинен був самостійно припинити власне газоспоживання як це передбачено абз. 2 п.3 глави 5 розділу VI Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №24936 та п.10 розділу 2 Правил постачання природного газу , затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496. Оскільки відповідачу у лютому і березні 2017 року не було подано до газотранспортної системи жодного обсягу природного газу жодним постачальником, то відбір 378,089 тис. куб. м. природного газу (у лютому 2017 - 377,700 тис. куб. м., у березні 2017 – 0,389 тис. куб. м.) відповідач здійснив з обсягів природного газу позивача, що були придбані останнім за результатами публічних закупівель, підтвердженням чого є договір купівлі-продажу природного газу №1701001564 від 31.01.2017 та акти приймання-передачі природного газу від 28.02.2017 та від 31.03.2017 та за відсутності будь-яких правових підстав. На підставі наведеного та відповідно до ст. 1212, 1213, 1214 ЦК України позивач просить зобов`язати ПТМ «Самбіртеплокомуненерго» повернути безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 378,089 тис. куб. метрів та сплатити його вартість в загальному розмірі 2  526  594,86 грн. На підтвердження позовних вимог позивач подав:
- документ під назвою «Списання газу на балансування 01.01.2016-30.06.2018», який підписано головним бухгалтером В.А. Чернявський проте, вказаний документ не містить найменування юридичної особи яка його видала, а також відтиску печатки такої особи на завіренні підпису особи, яка склала такий документ. У вказаному документі відображається балансування та корекція балансування за період з 31.01.2016 по 30.06.2018 (Т-1, а.с.11);
- «Інформацію про надходження на точках входу, та розподіл на точках виходу обсягів природного газу, віднесених на Операторів газорозподільних мереж, з зазначенням обсягів небалансу за 2017 рік», в яких відображено обсяг небалансу ПАТ «Львівгаз» по Відповідачу (в т.ч. без підтверджених номінацій) за лютий в розмірі 377,700. Вказана інформація підписана начальником управління комерційного обліку та транспортування природного газу філії ОГТС України В.В. Гноєвим, проте не містить найменування та відтиску печатки юридичної особи, чия посадова особа видала відповідний документ (Т-1, а.с.12, 13);
- складені технічним директором ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» Сербан П.П. реєстри обсягів природного газу, які були використані споживачами по договорах з третьою особою по газорозподільчій системі ПАТ «Львівгаз» у лютому та березні 2017, а також зведені реєстри місячних обсягів газу, що подані в точку виходу до газорозподільчої системи ПАТ «Львівгаз» за лютий та березень 2017, з яких вбачається споживання відповідачем природного газу у лютому 2017 в обсязі 377,700тис.м.куб, в березні 2017р. - 0,389 тис.м.куб. (Т-1, а.с.14-191).
Також, у матеріалах справи наявні договори, укладені ПАТ «НАК Нафтогаз України» (постачальник) та ПТМ «Самбіртеплокомуненерго» (споживач) (Т-2, а.с.117-143): №5248/1617-БО-21 від 27.10.2016 (далі - договір 1); №5292/1617-КП-21 від 31.10.2016 (далі - договір 2); №5219/1617-ТЕ-21 від 20.10.2016 (далі - договір 3). 
Відповідно до п.1.2. договору №5219/1617-ТЕ-21 природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. Пунктом 2.1. договору передбачено, що постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 1770 тис.куб.м., зокрема: у лютому 2017 - 350 тис. куб. м., у березні 2017р. - 320 тис. куб. м.
Відповідно до п.1.2. договору №5292/1617-КП-21 природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ/організацій). Пунктом 2.1. договору передбачено, що постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 67 тис.куб.м., зокрема: у лютому 2017 - 13 тис. куб. м., у березні 2017 . - 10 тис. куб. м.
Відповідно до п.1.2. договору №5248/1617-БО-21 природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії яка споживається бюджетними установами/організаціями. Пунктом 2.1. договору передбачено, що постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 2060 тис.куб.м., зокрема: у лютому 2017 - 410 тис. куб. м., у березні 2017 - 370 тис. куб. м.
Обсяги природного газу, який планується поставити за цим договором повністю забезпечують споживача для потреб, зазначених у пункті 2.1. ( п. 2.2. договорів 1, 2, 3).
Планований обсяг за договором протягом місяця поставки може змінюватись за домовленістю сторін. ( п. 2.3. договорів 1, 2, 3).
Розподіл (транспортування) природного газу здійснює оператор газорозподільних мереж (газотранспортної системи), а саме ПАТ «Львівгаз», з яким споживач уклав відповідний договір. ( п. 2.6. договорів 1, 2, 3).
Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу. (п. 3.4. договорів 1, 2, 3).
Споживач зобов`язується подати не пізніше сьомого числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу постачальнику підписані та скріплені печаткою споживача два примірники актів приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість (п.3.5. договорів 1, 2, 3).
Постачальник не пізніше десятого числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого не підписання. (п. 3.6 договорів 1, 2, 3).
Актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2016 до договору №5219/1617-ТЕ-21 постачальник передав, а споживач прийняв природний газ за договором №5219/1617-ТЕ-21 від 20.10.2016 у кількості 31,223 тис. м. куб. на суму 185164,88 грн. (Т-3, а.с.75); від 30.11.2016 - у кількості 117,041 тис. м. куб на суму 694099,94 грн. (Т-3, а.с.76); від 31.12.2016 - у кількості 136,089 тис. м. куб. на суму 807062,21 грн. (Т-3, а.с.77); від 31.01.2017 - у кількості 178,049 тис. м. куб. на суму 1055901,79 грн. (Т-3, а.с.78); від 31.03.2017 - у кількості 76,717 тис.м.куб. на суму 454962,49 грн. (Т-3, а.с.79). Вказані акти підписано повноважними представниками, їх підписи засвідчено відтисками печаток юридичних осіб - сторін договору №5219/1617-ТЕ-21 від 20.10.2016.
Актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2016 до Договору №5292/1617-КП-21 від 31.10.2016 постачальник передав, а споживач прийняв природний газ за договором №5292/1617-КП-21 від 31.10.2016 у кількості 0,764 тис.м.куб. на суму 5423,78 грн. (Т-3, а.с.80); від 30.11.2016 - у кількості 3,034 тис.м.куб на суму 24826,62 грн. (Т-3, а.с.81); від 31.12.2016 - у кількості 5,452 тис.м.куб. на суму 46765,08 грн. (Т-3, а.с.82); від 31.01.2017 - у кількості 8,616 тис.м.куб. на суму 72157,27грн. (Т-3, а.с.83); від 31.03.2017 - у кількості 1,882 тис.м.куб. на суму 17764,57 грн. (Т-3, а.с.84) Вказані акти підписано повноважними представниками, їх підписи засвідчено відтисками печаток юридичних осіб - сторін договору №5292/1617-КП-21 від 31.10.2016.
Актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2016 до Договору №5248/1617-БО-21 від 27.10.2016 постачальник передав, а споживач прийняв природний газ за договором №5248/1617-БО-21 від 27.10.2016 у кількості 92,752 тис.м.куб. на суму 658465 грн. (Т-3, а.с.70); від 30.11.2016 - у кількості 202,358 тис.м.куб на суму 1655855,04 грн. (Т-3, а.с.71); від 31.12.2016 - у кількості 277,858 тис.м.куб. на суму 2169810,45 грн. (Т-3, а.с.72); від 31.01.2017 - у кількості 352,962 тис.м.куб. на суму 2093205,84 грн. (Т-3, а.с.73); від 31.03.2017 - у кількості 156,849 тис.м.куб. на суму 930177,31 грн (Т-3, а.с.74). Вказані акти підписано повноважними представниками, їх підписи засвідчено відтисками печаток юридичних осіб - сторін договору №5248/1617-БО-21 від 27.10.2016.
Листом 17 від 30.01.2017 №26-807/1.2-17 НАК «Нафтогаз України» повідомило ПТМ «Самбіртеплокомуненерго» про те, що на лютий 2017 року не виділяються номінації щодо обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, релігійним організаціям, бюджетним установам та організаціям. Причиною цьому є нездійснення розрахунків за поточне споживання природного газу та погашення заборгованості згідно поданого графіку.
Листом від 16.03.2017 вих. №26-2700/1.2-17 постачальник (НАК Нафтогаз України) повернув споживачу (відповідач) без підпису акти приймання-передачі природного газу за лютий 2017 року для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню у обсязі 120,768 тис. куб. м., для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями, у обсязі 251,628 тис. куб.м. та для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ/організацій) у обсязі 5,304 тис. куб. м. (загальний обсяг 377,700 тис. куб.м.).
У цьому листі постачальник (НАК Нафтогаз України) повідомив, що у зв`язку із невиконанням умов пункту 17 постанови Кабінету Міністрів України від 01.01.2015р. №758 споживачу ПТМ «Самбіртеплокомуненерго» не були підтверджені планові обсяги (номінацій) природного газу на лютий 2017 року і про те, що Компанія не здійснювала постачання природного газу відповідачу у вказаному періоді для зазначених вище категорій споживачів. До листа додано копії актів приймання-передачі природного газу за лютий 2017 за договорами 1, 2 та 3, які містять завірений відтиском печатки підпис уповноваженої особи відповідача, проте не підписані з боку третьої особи (Т-3, а.с.91-93).
Предметом спору у справі є вимога Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Підприємства теплових мереж «Самбіртеплокомуненерго» про повернення безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 378,089 тис. куб. м. та стягнення 5 053 489,72 грн вартості безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 378,089 тис. куб. м. 
Суд апеляційної інстанції переглядає рішення Господарського суду Львівської області від 10 вересня 2020 року у справі №914/1909/19 за апеляційними скаргами Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України". 
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини. 
Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку . Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. 
Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу , інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). 
Статтею 526 ЦК України, що кореспондується положенням ст. 193 ГК України, встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться. 
За текстом статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. (ч.1). До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. (ч.2). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.(ч.3).
Статтею 12 Закону України "Про ринок природного газу" передбачено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.
Відповідно до пункту 1 розділу 2 Правил постачання природного газу (в редакції на момент спірних правовідносин: лютий-березень 2017 року), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 р., підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов; наявність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період для потреб споживача.
Регламентом функціонування газотранспортної системи України є Кодекс газотранспортної системи (Кодекс ГТС), який визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України
Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності. 
За визначенням пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС:
замовник послуг транспортування - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування);
номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності); 
несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу. 
Відповідно до глави І розділу Х Кодексу ГТС (в редакції, чинній на дату виникнення спірних відносин) оператор ГТС має право припинити транспортування природного газу в точці входу до газотранспортної системи або точці виходу з газотранспортної системи у випадку, зокрема, несанкціонованого відбору природного газу; відсутності номінації на точці виходу; направлення замовником послуг транспортування повідомлення про припинення транспортування природного газу до точки виходу, в якій споживач, що порушує умови договору на постачання, одержує природний газ. (п.1.).
Якщо за ініціативою замовника послуг транспортування (постачальника) необхідно припинити транспортування природного газу прямому споживачу, він направляє до оператора газотранспортної системи повідомлення про припинення транспортування природного газу до точки виходу, в якій споживач одержує природний газ. (п.3 ).
До повідомлення про припинення транспортування природного газу додаються документи, які підтверджують наявність умов припинення транспортування/постачання природного газу, визначених  Правилами постачання природного газу. У повідомленні про припинення транспортування природного газу замовник послуг транспортування (постачальник) зобов`язаний визначити, зокрема: точку виходу, якої стосується повідомлення; дату припинення транспортування природного газу оператором газотранспортної системи до точки виходу, в якій споживач одержує природний газ, але не раніше строку, визначеного  Правилами постачання природного газу; підставу припинення транспортування/постачання природного газу; дані представника замовника послуг транспортування (постачальника), який має повноваження на цілодобові контакти з оператором газотранспортної системи (ім`я, прізвище, посада, номер телефону та факс), у тому числі для прийняття обов`язкового письмового рішення стосовно відкликання повідомлення.(п.5).
Повідомлення про припинення транспортування природного газу повинно бути надіслане оператору газотранспортної системи разом з документами, про які йдеться в пункті 5 цієї глави, не пізніше чотирьох календарних днів до зазначеної в повідомленні дати припинення транспортування природного газу (п.6). 
У разі виникнення випадку, зазначеного в п.1 цієї глави оператор газотранспортної системи надсилає операторам газорозподільної системи, на території ліцензійної діяльності якого знаходяться споживачі відповідного замовника послуг транспортування та/або послуг балансування, повідомлення про припинення подачі природного газу відповідним споживачам. (п.7).
У разі виникнення випадку, зазначеного в пункті 1 цієї глави, оператор газотранспортної системи надсилає на адресу суб`єкта, що приєднаний до точки входу або точки виходу, повідомлення-вимогу про самостійне припинення подачі природного газу в точку входу або про самостійне припинення споживання природного газу в точці виходу. Оператор газотранспортної системи надсилає повідомлення-вимогу не пізніше ніж за три доби до дати припинення. (п.8).
Повідомлення-вимога має містити інформацію про підставу припинення транспортування природного газу, дату і час припинення. (п.9).
Припинення подачі природного газу в точку входу або припинення споживання природного газу з точки виходу здійснюється самостійно суб`єктом господарювання, що приєднаний до точки входу або точки виходу, які обслуговують газопроводи чи газоспоживне обладнання, у присутності посадової особи оператора газотранспортної системи, яка здійснює опломбування та складає акт про припинення транспортування природного газу.(п.10). 
Правила постачання природного газу затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496 (далі Правила) регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС). Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС.
За визначенням Правил діючий постачальник - постачальник природного газу, з яким укладено договір постачання природного газу і який постачає природний газ споживачу; 
оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою, до якої підключений об`єкт споживача;
оператор газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою;
підтверджений обсяг природного газу - об`єм (обсяг) природного газу, виділений постачальником для потреб свого споживача на відповідний розрахунковий період, який підтверджений Оператором ГТС (включений до підтвердженої номінації) у порядку, визначеному  Кодексом газотранспортної системи;
У розділі ІІ Правил визначено порядок постачання газу споживачам, що не є побутовими, зокрема:
Постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. (п.2).
Постачальник забезпечує споживача необхідним підтвердженим обсягом природного газу на визначений договором період. <...> Підтверджені обсяги природного газу визначаються за правилами, встановленими  Кодексом газотранспортної системи, та доводяться споживачу на умовах укладеного між постачальником та споживачем договору постачання природного газу. (п.9). 
Споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні заходи з боку постачальника, передбачені цим розділом та  розділом VI  цих Правил, у тому числі примусове обмеження (припинення) газопостачання. Обсяг споживання природного газу споживачем у розрахунковому періоді не повинен перевищувати підтверджений обсяг природного газу. Постачальник має право оперативно контролювати обсяг споживання природного газу споживачем, використовуючи базу даних Оператора ГТС або інформацію споживача, а також шляхом самостійного контролю обсягів споживання природного газу на об`єкті споживача. <...> (п.10). 
Постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу в разі, зокрема, проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором (п.13). 
За необхідності здійснення заходів з обмеження або припинення газопостачання споживачу постачальник надсилає споживачу не менше ніж за три доби до дати такого припинення повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з певного періоду (день, година тощо) та у визначений зі споживачем час має право опломбувати запірні пристрої споживача, за допомогою яких споживач самостійно обмежив чи припинив подачу газу на власні об`єкти. Повідомлення має бути складено відповідно до  форми повідомлення, встановленої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03 липня 2009 року № 338, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 липня 2009 року за № 703/16719, та містити підставу припинення, дату та час, коли споживачу необхідно самостійно обмежити чи припинити споживання природного газу. <...> У разі одержання повідомлення про припинення або обмеження постачання природного газу споживач зобов`язаний з дотриманням правил безпеки обмежити (припинити) власне споживання природного газу, а в разі, якщо обмеження (припинення) природного газу буде здійснюватися Оператором ГРМ/ГТС, ужити комплекс заходів, спрямованих на запобігання виникненню аварійних ситуацій, та підготувати власне газоспоживне обладнання до обмеження (припинення) розподілу/транспортування природного газу. (п.14)
За відсутності у споживача діючого постачальника та/або підтвердженого обсягу природного газу у відповідному розрахунковому періоді споживач не має права здійснювати відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.(п.17).
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 742-р від 05.10.2016 р «Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року», для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, на Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та постачальників природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року (опалювальний сезон) покладений обов`язок видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 року №357 Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії та з дотриманням принципу недискримінації (пункт 1); операторам газорозподільних систем до початку опалювального сезону забезпечити постачання природного газу на джерела теплової енергії теплогенеруючих і теплопостачальних організацій (пункт 2).
Матеріалами справи підтверджено укладення ПАТ «НАК «Нафтогаз України» з ПТМ «Самбіртеплокомуненерго» договорів на постачання природного газу у період з 01.10.2016 по 31.03.2017, а саме: №5248/1617-БО-21 від 27.10.2016 - для використання споживачем виключно для виробництва теплової енергії яка споживається бюджетними установами/організаціями; №5292/1617-КП-21 від 31.10.2016 - для використання споживачем виключно для виробництва теплової енергії яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ/організацій); №5219/1617-ТЕ-21 від 20.10.2016 - для використання споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. У названих договорах визначено обсяги поставки за місяцями, у тому числі в лютому, березні 2017 року. 
Отже, у лютому, березні 2017 року постачальником природного газу для відповідача було АТ «НАК «Нафтогаз України» відповідно до укладених договорів №5248/1617-БО-21 від 27.10.2016, №5292/1617-КП-21 від 31.10.2016, №5219/1617-ТЕ-21 від 20.10.2016, якими були погоджені й обсяги поставки природного газу. 
На підставі спеціального підзаконного нормативного акту, яким є розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 р. №742-р «Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року», АТ «НАК «Нафтогаз України» було зобов`язане видати номінації Підприємству теплових мереж «Самбіртеплокомуненерго» відповідно до укладених договорів та постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. 
Відтак, ураховуючи наявність у спірний період укладених відповідачем (споживачем) з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (постачальником) договорів на постачання природного газу: №5248/1617-БО-21 від 27.10.2016, №5292/1617-КП-21 від 31.10.2016, №5219/1617-ТЕ-21 від 20.10.2016 для виробництва теплової енергії, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, бюджетним установам/організаціям та іншим споживачам, а також існування покладеного розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 р. №742-р на постачальника газу (АТ «НАК «Нафтогаз України») обов`язку видати номінації відповідно до укладених договорів, - споживання відповідачем природного газу у лютому 2017 року в обсязі 377,7 тис. куб. м. та у березні 2017 року в обсязі 0,389 тис. куб. м. не можна вважати безпідставним. 
У постанові від 25.02.2020 у справі № 905/2248/18 Верховний Суд вказав на те, що враховуючи встановлений спеціальним законодавством у сфері газопостачання механізм постачання природного газу, можливість відбору підприємствами теплокомуненергетики із газотранспортної системи погоджених у відповідних договорах з Компанією обсягів природного газу перебуває у безпосередній залежності від належного виконання Компанією своїх зобов`язань з підтвердження обсягів природного газу шляхом своєчасної видачі номінацій. Тобто, видача Компанією номінацій є однією із гарантій безперебійного постачання виробнику теплової енергії природного газу з метою виробництва теплової енергії в опалювальний сезон. Водночас, визначений розпорядженням обов`язок надати номінації до початку опалювального сезону не свідчить про обмеження його періодом, який закінчується із початком опалювального сезону, оскільки полягає у забезпеченні належної підготовки до опалювального сезону та забезпечення природним газом протягом усього сезону. 
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що АТ «НАК «Нафтогаз України», як замовник послуг транспортування, повідомляв АТ «Укртрансгаз» про припинення транспортування/постачання природного газу ПТМ «Самбіртеплокомуненерго» через відсутність номінації на постачання природного газу ПТМ «Самбіртеплокомуненерго» у лютому, березні 2017 року. Немає й доказів повідомлення оператора ГРМ (ПАТ «Львівгаз») про припинення розподілу (постачання) природного газу у лютому, березні 2017 року для відповідача, як це передбачено названими вище положеннями глави І Розділу Х Кодексу ГТС.
Суду не надано й доказів, що постачальник повідомляв відповідача про припинення або обмеження постачання природного газу відповідно до пунктів 13, 14 розділу ІІ Правил постачання природного газу затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496 . 
З урахуванням наведеного, а також за наявності договорів на постачання природного газу у період з 01.10.2016 по 31.03.2017, укладених відповідачем з ПАТ «НАК «Нафтогаз України», в сукупності із закріпленим у розпорядженні КМ України №742-р від 05.10.2016 обов`язком АТ «НАК «Нафтогаз України» виділити ПТМ «Самбіртеплокомуненерго» номінації відповідно до укладених договорів і поставляти йому природній газ у визначених договорами обсягах (у тому числі й у лютому, березні 2017 року) вказує на відсутність правових підстав для кваліфікації споживання відповідачем природного газу в лютому, березні 2017 року як безпідставного, несанкціонованого та/або такого, що здійснене з ресурсів АТ «Укртрансгаз». 
Отже, ПТМ «Самбіртеплокомуненерго» у лютому, березні 2017 року правомірно здійснювало відбір (споживання) природного газу постачальника НАК «Нафтогаз України» на підставі і в обсягах, визначених укладеними з НАК «Нафтогаз України» договорами на постачання природного газу: №5248/1617-БО-21 від 27.10.2016, №5292/1617-КП-21 від 31.10.2016, №5219/1617-ТЕ-21 від 20.10.2016
У контексті наведеного, лист НАК «Нафтогаз України» за №26-807/1.2-17 від 30.01.2017 не міг звільнити і не звільнив НАК «Нафтогаз України» від обов`язку виконати зобов`язання за договорами №5248/1617-БО-21 від 27.10.2016, №5292/1617-КП-21 від 31.10.2016, №5219/1617-ТЕ-21 від 20.10.2016 та розпорядження КМ України №742-р від 05.10.2016 - виділити ПТМ «Самбіртеплокомуненерго» номінації відповідно до укладених договорів і поставляти споживачу природній газ у визначених договорами обсягах (у тому числі й у лютому, березні 2017 року). 
Також, повернення НАК «Нафтогаз України» листом від 16.03.2017 вих. №26-2700/1.2-17 ПТМ «Самбіртеплокомуненерго» без підпису актів приймання-передачі природного газу за лютий 2017 року для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню у обсязі 120,768 тис. куб. м.; для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями, у обсязі 251,628 тис. куб.м.; для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ/організацій) у обсязі 5,304 тис. куб. м. (загальний обсяг 377,700 тис. куб.м.) не доводять правомірності поведінки НАК «Нафтогаз України», як сторони договорів №5248/1617-БО-21 від 27.10.2016, №5292/1617-КП-21 від 31.10.2016, №5219/1617-ТЕ-21 від 20.10.2016. 
Поряд з цим, АТ «НАК «Нафтогаз України» підписало акти приймання-передачі природного газу в обсязі 0,389 тис. м. куб. ПТМ «Самбіртеплокомуненерго» у березні 2017 року за договорами постачання природного газу від 20.01.2016 №5292/1617-ТЕ-21, від 27.10.2016 №5248/1617-БО-21, від 20.10.2016 №5219/1617-ТЕ-21, про безпідставне набуття якого відповідачем теж стверджує позивач. 
У зв`язку із цим необхідно зазначити, що зважаючи на наведені вище обставини справи і приписи закону сама по собі наявність чи відсутність підписаних сторонами актів приймання-передачі природного газу за договором у відповідних обсягах не є доказом несанкціонованого відбору газу споживачем. Тому посилання скаржників на відсутність у матеріалах справи актів приймання-передачі природного газу, підписаних обома сторонами на виконання договорів постачання природного газу за лютий 2017 року, як на обставину несанкціонованого відбору газу, є довільним тлумаченням Кодексу газотранспортної системи, оскільки положенням пункту 5 глави 1 розділу І цього Кодексу надано визначення поняття несанкціонованого відбору природного газу, яке не ґрунтується на наявності чи відсутності у споживача актів приймання-передачі природного газу.
Крім того, за наявності договорів на поставку природного газу та відсутності доказів дотримання положеннями глави І Розділу Х Кодексу ГТС щодо надсилання повідомлення про припинення подачі природного газу чи повідомлення-вимоги про самостійне припинення споживання природного газу, - відсутність актів приймання-передачі природного газу не може свідчити про несанкціонований відбір газу позивачем у лютому 2017 року, оскільки видача номінацій теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені між ними, і поставка природного газу виробникам теплової енергії та теплопостачальним підприємствам є обов`язком Акціонерного товариства НАК «Нафтогаз України», а не його правом. 
Таким чином, наведені обставини справи і положення законодавства спростовують доводи скаржників про безпідставне набуття відповідачем у лютому, березні 2017 року природного газу позивача у загальному обсязі 378,089 тис. куб м. 
Щодо доданих до позовної заяви доказів на підтвердження позовних вимог. 
1. Документ під назвою «Списання газу на балансування 01.01.2016-30.06.2018», який як вказує позивач, підписав головний бухгалтер В.А. Чернявський. У вказаному документі відображається балансування та корекція балансування за названий період. Зокрема, вказано, що 28 лютого 2017 року відбулося списання газу на балансування в кількості 391  828,513 тис.куб.м. на суму 3  005  324  694,71грн; 30 квітня 2017 року здійснена корекція балансування за лютий 2017 року – кількість 132  382,518 на суму 142  270,84 грн; 30 квітня 2017 року відбулося списання газу на балансування в кількості 58  443,505 тис.куб.м. на суму 1  041  320  886,59 грн; 30 червня 2017 року тричі здійснена корекція балансування за березень 2017 року – тричі названа кількість 0,359 тис.куб.м. на суму 2  402,83 грн. 
Позивач не обгрунтував, яким чином названі відомості доводять заявлені до відповідача позовні вимоги.
2. Інформація про надходження на точках входу, та розподіл на точках виходу обсягів природного газу, віднесених на Операторів газорозподільних мереж, з зазначенням обсягів небалансу за 2017 рік, у якій відображено обсяг небалансу по відповідачу (без підтверджених номінацій) за лютий в кількості 377,700. 
Інформацію підписав начальник управління комерційного обліку та транспортування природного газу філії ОГТС України В.В. Гноєвий, проте відсутнє найменування та відтиск печатки юридичної особи, чия посадова особа видала відповідний документ. Також немає посилання на первинні відомості, з яких ця інформація отримана.
3. Реєстри обсягів природного газу, які були використані споживачами по договорах з третьою особою по газорозподільчій системі ПАТ «Львівгаз» у лютому та березні 2017, а також зведені реєстри місячних обсягів газу, що подані в точку виходу до газорозподільчої системи ПАТ «Львівгаз» за лютий та березень 2017, які підтверджують споживання відповідачем природного газу у лютому 2017 в обсязі 377,700 тис.м.куб, в березні 2017р. - 0,389 тис.м.куб. 
Ці докази підтверджують, що у названий період відповідач спожив газ в межах обсягів, визначених у договорах, укладених з АТ "НАК "Нафтогаз України": №5248/1617-БО-21 від 27.10.2016, №5292/1617-КП-21 від 31.10.2016, №5219/1617-ТЕ-21 від 20.10.2016. Означену обставину відповідач підтверджує в актах приймання-передачі природного газу: від 31.10.2016 до договору №5219/1617-ТЕ-21, від 31.10.2016 до Договору №5292/1617-КП-21 від 31.10.2016, від 31.10.2016 до Договору №5248/1617-БО-21 від 27.10.2016. 
За текстом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Відповідно до частини першої статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
У постанові від 23.07.2020 у справі № 916/1577/19, в якій предметом розгляду була вимога про повернення безпідставно набутого майна у вигляді природного газу та стягнення його вартості, Верховний Суд вказав, що предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. 
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених  статтею 11 ЦК України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. 
Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення  статті 1212 ЦК України  можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті  11, частини першої статті  177, частини першої статті  202, частини першої статті  1212 ЦК України  дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою  статті 11 ЦК України. 
У той же час сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору.
Як вже зазначено у цій справі, планові обсяги постачання природного газу для відповідача, у березні, лютому 2017 року були визначені в договорах, укладених АТ "НАК "Нафтогаз України" з ПТМ «Самбіртеплокомуненерго» №5248/1617-БО-21 від 27.10.2016, №5292/1617-КП-21 від 31.10.2016, №5219/1617-ТЕ-21 від 20.10.2016 і відповідач не перевищив споживання визначених обсягів (доказів протилежного суду не надано). Тому немає підстав вважати, що відповідач здійснював відбір природного газу за відсутності на це правових підстав, відповідно, відсутні передбачені  статтями 1212, 1213 ЦК України  підстави кваліфікувати спірні правовідносини як такі, що виникли з безпідставного набуття або збереження майна позивача відповідачем. 
Викладене спростовує доводи скаржників про безпідставне набуття відповідачем у лютому, березні 2017 року природного газу, належного АТ «Укртрансгаз». У контексті обраного позивачем способу захисту та наданих доказів, наявність укладених АТ «НАК «Нафтогаз України» з відповідачем договорів на постачання природного газу у тому числі в спірний період, змушували суд дослідити виконання цих договорів та розпорядження КМ України №742-р від 05.10.2016 щодо обов`язку НАК «Нафтогаз України», інших постачальників природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року видати номінацій теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів - для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. Названі обставин мають істотне значення для вирішення справи та ухвалення справедливого і законного рішення. 
Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 10 вересня 2020 року у справі №914/1909/19 ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційні скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишає без задоволення. 
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 129 ГПК України у спорах, що виникають виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що суд залишає апеляційні скарги без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржників відповідно до статті 129 ГПК України.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 ГПК України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Рішення Господарського Львівської області від 10 вересня 2020 року у справі №914/1909/19 залишити без змін, апеляційні скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" без задоволення. 
Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на Акціонерне товариство "Укртрансгаз" та Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 05 липня 2021 року.

Головуючий суддя                                                                                В.М. Гриців 

Суддя                                                                                             Т.Б. Бонк

Суддя                                                                                                    О.В. Зварич