ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 липня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/94/21	
                                                                                          Суддя І інстанції – Озеряська С.І.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Мельника В.В., Сафронової С.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження  в місті Дніпро  апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області незаконними;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 ОСОБА_1 з дати звернення, а саме з 24.09.2020 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року позовну заяву задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 06.10.2020 року №0400-0305-8/91772 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.09.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, з врахуванням висновків суду.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити адміністративний позов.
Апеляційна скарга обґрунтована протиправністю відмови Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 1962 р.н., досягши 58 річного віку,    24.09.2020 року звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, надавши документи, що підтверджують наявність страхового та пільгового стажу.
Рішенням  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.10.2020 року №0400-0305-8/91772    «Про відмову в призначенні пенсії», відповідач повідомив позивача, що остання матиме право на пільгову пенсію при досягненні нею 55 річного віку і за наявності  страхового стажу не менше 30 років, з них не менше  12 років 6 місяців на  зазначених роботах, відповідно до  положень статті    114 Закону України №1058. Згідно наданих документів загальний стаж роботи на дату звернення  становить 34 роки 4 місяці 7 днів,  з яких пільгового стажу по Списку  № 2  - 4 роки 3 місяці 23 дні, по Списку № 1 – 7 місяців 16 днів.  Право на призначення пенсії відсутнє.
Вважаючи протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в призначенні пенсії на пільгових умовах, позивач звернулася з даним  позовом до суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
З 01.01.2004 року таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.10.2020 року №0400-0305-8/91772  «Про відмову в призначенні пенсії» відповідач  зазначає, що загальний стаж роботи позивача на дату звернення  становить 34 роки 4 місяці 7 днів,  з яких пільгового стажу по Списку  № 2  - 4 роки 3 місяці 23 дні, по Списку № 1 – 7 місяців 16 днів.  
В свою чергу, згідно із ч.5 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Тобто, у даному випадку, оскільки пільговий стаж роботи позивача по Списку №1 дає право на призначення пенсії за віком на більш пільгових умовах, ніж за Списком №2, то зазначений стаж зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2.
При цьому, згідно із п.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого   абзацом першим   частини першої статті 26 цього Закону:
чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;
жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
З матеріалів справи вбачається, що станом на момент звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах – 24.09.2020 року ОСОБА_2 досягла 58 річного віку.
Однак, пільговий стаж роботи позивача, який обраховано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області становить 4 роки 11 місяців 9 днів (стаж роботи за Списком №1 та за Списком №2), що є менше половини стажу роботи, з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, а тому виключає можливість призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Колегія суддів проаналізувавши періоди роботи позивача, які Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувало до пільгового стажу позивача за Списком №2, зазначає наступне.
Як вбачається з рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №2 від 25 серпня 2020 року позивачу зараховано наступні періоди:
- з 16.02.1981 року по 08.06.1985 року – до пільгового стажу за Списком №2;
- з 14.04.2008 року по 31.10.2008 року, з 01.12.2008 року по 24.12.2008 року – до пільгового стажу за Списком №2.
Водночас, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було залишено поза увагою час навчання позивача у закладі професійної (професійно-технічної) освіти з 01.09.1979 року по 21.07.1980 та період роботи з  22.07.1980 року по 27 жовтня 1980 року на посаді збиральника покришок 5 розряду з повним робочим днем.
Відповідно до атестату №5543 від 21.07.1980 року встановлено, що позивач з 01.09.1979 року по 21.07.1980 року навчалась за спеціальністю «збиральник покришок», закінчила навчання 21.07.1980 року  та отримала кваліфікацію складальник покришок 5 розряду.
Відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22.07.1980 року, наявні записи №1,2 та 3, відповідно яких позивач 22.07.1980 року закінчила Дніпропетровське технічне училище  №5 та прийнята в збиральний цех №1 збиральником покришок 5 розряду в ВАТ «Дніпрошина».
В матеріалах справи наявна копія довідки ВАТ «Дніпрошина» від 09.04.2014 року №705, згідно з якою позивача з 22.07.1980 року по 27 жовтня 1980 року працювала на посаді збиральника покришок 5 розряду з повним робочим днем. Зазначена посада передбачена Списком №2.
Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Враховуючи, що позивач з 01.09.1979 року по 21.07.1980 року навчалась за спеціальністю «збиральник покришок», 22.07.1980 року по 27 жовтня 1980 року працювала на посаді збиральника покришок 5 розряду з повний робочим днем, тобто в межах трьохмісячного строку, визначеного ч. 1 ст. 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту", колегія суддів вважає наявними підстави для включення до пільгового стажу позивача періоду його навчання в середньому професійно-технічному училищі. 
При цьому безпідставними є посилання відповідача на те, що Закон України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" не розповсюджується на позивача через те, що він був прийнятий вже після її навчання, з огляду на положення ст. 58 Конституції України, якою визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). Тобто, з огляду на те, що положення вказаного Закону, зокрема, визначають зарахування до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти, то ці положення підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Враховуючи викледене, з огляду на те, що час навчання позивача у закладі професійної (професійно-технічної) освіти з 01.09.1979 року по 21.07.1980 та період роботи з  22.07.1980 року по 27 жовтня 1980 року на посаді збиральника покришок 5 розряду з повним робочим днем повинні бути зараховані позивачу до пільгового стажу за Списком №2, а також враховуючи вже обрахований Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області пільговий стаж позивача - 4 роки 11 місяців 9 днів (стаж роботи за Списком №1 та за Списком №2), колегія суддів приходить до висновку про наявність у позивача права на призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку.
Однак, зазначеним обставинам Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області належної оцінки не надало, що призвело до безпідставної відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Водночас, суд апеляційної інстанції зробив висновок про відсутність підстав для задоволення позову в частині зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 ОСОБА_1 з дати звернення, оскільки питання щодо наявності необхідного стажу для призначення такої пенсії належить до компетенції органу, що призначає пенсію. У зв`язку з чим, належним захистом порушеного права позивача у спірних відносинах буде визнання протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 06.10.2020 року №0400-0305-8/91772 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.09.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, з врахуванням висновків суду.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повне судове рішення складено 27 липня 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова