Справа № 465/3284/21                                Головуючий у 1 інстанції: Дзендзьора С.М. 
Провадження № 33/811/1224/21                Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, прож.: АДРЕСА_1 , на постанову судді Франківського районного суду м. Львова  від 15 липня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, 

встановив:

цією постановою ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та оштрафуовано на 170 (сто сімдесят) грн. в дохід держави.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 454 грн.
Згідно з постановою судді,  ОСОБА_1 02.05.2021 р. близько 00:00 год. по АДРЕСА_1 , нецензурно висловлювався та погрожував фізичною розправою своїй дружині в присутності дітей, своїми діями вчинив домашнє насильство психологічного характеру, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 173-2  КУпАП. 
Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, ОСОБА_1   подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Франківського районного суду м. Львова  від 15 липня 2021 року скасувати та закрити провадження у даній справі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, покликається на те, що оскаржувана постанова винесена без належного з`ясування всіх обставин справи, без обов`язкового повідомлення осіб, які мали брати участь в даній справі.
Зазначає, що судом не надано оцінку поясненню апелянта, яке було надано працівникам поліції 02.05.2021 про обставини, що зумовили їх виклик, в якому останній вказав, що працівники поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення не розібралися в ситуації, не залучили свідків, які б могли підтвердити відсутність будь-яких погроз з боку апелянта.
Наголошує, що не був повідомлений про дату та час розгляду даної справи, що позбавило права апелянта на захист, спричинило позбавлення можливості надати свої пояснення суду, клопотати про залучення свідків події , що призвело до неповного з`ясування всіх обставин справи та необ`єктивного її вирішення.
Вказує на те, що про оскаржувану постанову дізнався 25.07.2021 року із сайту розгляду справ, натомість оскаржуваної постанови не отримував.
На переконання апелянта, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності.
08 вересня 2021 року судовому засіданні апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримав подану апеляційну скаргу та просив постанову Франківського районного суду м. Львова від 15 липня 2021 року скасувати та закрити провадження у даній справі. 
В судове засідання апеляційного суду 15 вересня 2021 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи не прибув, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка правопорушника в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_2 , яка апеляційну скаргу заперечила і просила постанову судді залишити без змін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така задоволенню не підлягає.
Відповідно до вимог ст. ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суддя зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Вказані вимоги суддею першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.
Даний висновок судді підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким судом була надана належна оцінка, зокрема: даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ 107030 від 02.05.2021 року (а.с.8), відповідно до якого ОСОБА_1 02.05.2021 р. близько 00:00 год. по АДРЕСА_1 , нецензурно висловлювався та погрожував фізичною розправою своїй дружині в присутності дітей, своїми діями вчинив домашнє насильство психологічного характеру, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 173-2  КУпАП. 
Підставою для складання вказаного протоколу стала заява ОСОБА_2 від 02.05.2021 року на ім`я начальника ВП № 3 ЛРУП ГУ НП у Львівській області Макогона Р. (а.с.1), згідно з якою остання просила прийняти міри до її чоловіка ОСОБА_1 , який 02.05.2021 близько 00.00 год. повернувся додому в нервовому стані та нецензурно висловлювався в адресу заявниці, погрожував їй фізичною розправою, вдарив кота, вказані дії вчиняв у присутності їхніх дітей.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, взаємоузгоджуються між собою, у зв`язку з чим твердження ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є необґрунтованими.
Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).
Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Складений протокол про адміністративне правопорушення з додержанням вимог КУпАП містить у собі суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин із зазначенням порушення ОСОБА_1 , за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Достовірність даних, викладених в протоколі та правдивість показань, перевірені в судовому засіданні, а тому суддя районного суду, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини даної справи і з урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Щодо доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що постанова судді винесена без його участі, у зв`язку з чим він був позбавлений прав, передбачених ст.268 КУпАП, то слід зазначити, що при розгляді справи в суді апеляційної інстанції таке право відновлено шляхом прийняття до провадження апеляційної скарги, та надання можливості подачі пояснень, клопотань та доповнень, разом з тим, ОСОБА_1 не було надано будь-яких інших доказів, які б спростовували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Суддя районного суду всебічно, повно та об`єктивно дослідив та з`ясував усі обставини справи, та зробив обґрунтований висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Адміністративне стягнення, накладене на   ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 173-2 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, і відповідає особі правопорушника.
При перевірці справи в апеляційній інстанції не було виявлено порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке б могло потягти за собою зміну чи скасування постанови.
З врахуванням вищевикладеного, на переконання апеляційного суду, постанова районного суду є законною та обґрунтованою, відтак підстави для її скасування та закриття провадження по справі відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

постанову судді Франківського районного суду м. Львова  від 15 липня 2021 року щодо ОСОБА_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк