УХВАЛА
 
14 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа № 509/4188/19
провадження № 61-14874ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Крата В. І.,                     Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою громадської організації «Громада Совіньйону за права» на постанову Одеського апеляційного суду від 16 червня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до обслуговуючого кооперативу «Житловий кооператив «Совіньйон», треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Комунсервіс», громадська організація «Громада Совіньйону за права» про захист прав споживачів,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів.
 
Свої вимоги обґрунтовує незаконністю погроз відповідача про відключення його будинку від комунікацій, по яким здійснюється надання комунальних послуг, що таке відключення і погрози його здійснити порушують права позивача, як споживача послуг, ставить його у становище жертви протиправної поведінки. Окрім цього, кооператив не має комунікацій і не веде діяльності з надання комунальних послуг, а всі комунальні послуги, по всіх комунікаціях, що заведені в будинок належать різним юридичним особам та органам місцевого самоврядування. Позивач отримує послуги від окремих постачальників на підставі укладених договорів та без їх наявності, на підставі договірних відносин.
 
Зазначає, що він регулярно сплачує за комунальні послуги за тарифами, що законно встановлені для даного виду послуг, проте обслуговуючий кооператив погрожує відключенням інженерних комунікацій.
Ураховуючи викладене, позивач просив визнати ОК «Житловий кооператив «Совіньон» таким, що не має:
-          права припиняти постачання електричної енергії, постачання природного газу, інших комунальних послуг; 
-          у власності комунікацій з постачання комунальних послуг; визнати відсутність повноважень у ОК «Житловий кооператив «Совіньон» на втручання у договірні відносини між мешканцями ж/м «Соваіньйон» та постачальниками комунальних послуг.
 
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 жовтня                  2020 року позов задоволено частково. Визнано ОК «ЖК «Совіньйон» таким, що не має права припиняти чи обмежувати надання комунальних послуг, в тому числі припиняти постачання електричної енергії, водопостачання, водовідведення, природного газу, які надаються ОСОБА_1 . В задоволенні інших позовних вимог було відмовлено.
 
Додатковим рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від                   28 жовтня 2020 року стягнуто з ОК «ЖК «Совіньйон» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 16 червня 2021 року апеляційні скарги ОК «ЖК «Совіньйон» задоволено частково. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 жовтня 2020 року, в частині задоволення позовних вимог, та додаткове рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2020 року, скасовано та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову. В іншій частині рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 жовтня 2020 року залишено без змін.
 
03 вересня 2021 року ГО «Громада Совіньйону за права» засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про захист прав споживача, яка відповідно до пункту 5 частини шостої статті                     19 ЦПК України є малозначною у силу вимог закону.
 
У касаційній скарзі ГО «Громада Совіньйону за права» зазначає, що справа має виняткове значення для них та для позивача, а також має суспільний інтерес, оскільки ГО «Громада Совіньйону за права» представляє інтереси мешканців житлового масиву Совіньйон і для них важливо не допустити ситуацію, коли споживачів відключать від комунальних мереж. Попередження від відповідача про відключення від комунальних мереж отримало десять мешканців житлового масиву Совіньйон. Проте не обґрунтовує в чому полягає винятковість справи та значний суспільний інтерес.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від                         19 грудня 1997 року).
 
Вказівка в резолютивній частині Одеського апеляційного суду від 16 червня 2021 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. 
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою громадської організації «Громада Совіньйону за права» на постанову Одеського апеляційного суду від 16 червня 2021 року відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                             Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                      В. І. Крат
 
                                                                                                                      М. М. Русинчук