Єдиний унікальний номер 234/6917/21 
Номер провадження 22-ц/804/2122/21        

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 року                                                                                     м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,
суддів Никифоряка Л.П., Халаджи О.В.,
за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу № 234/6917/21 за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє представник адвокат Нев`ядомський Антон Дмитрович, про забезпечення позову у цивільній справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Перша Краматорська державна нотаріальна контора, про визнання договору купівлі-продажу будинку недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє ОСОБА_6 , на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 16 червня 2021 року (суддя Кравченко О.Ю., повний текст ухвали складено 16 червня 2021 року),

в с т а н о в и в :

31 травня 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Перша Краматорська державна нотаріальна контора, про визнання договору купівлі-продажу будинку та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог та відповідно забезпечити поновлення порушеного права позивачів. Просили заборонити ОСОБА_4 і будь-яким іншим особам, уповноваженим від його імені, здійснювати дії, спрямовані на відчуження (зміну власника) будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 ; заборонити будь-яким органам та особам, що є суб`єктами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо будинку ОСОБА_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 16 червня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовлено.
З вказаною ухвалою не погодилися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє ОСОБА_6 , та оскаржили її в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просять скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, ухвала винесена без повного та всебічного дослідження обставин справи. Зазначає, що у справі виник реальний майновий спір між сторонами, у зв`язку з чим існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки відповідач в подальшому може здійснити будь-яким чином відчуження будинку, що може унеможливити або утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову у справі.
Учасники справи не скористались своїм право надання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
Представник позивачів ОСОБА_6 , який діє на підставі ордерів, у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «EASYCON» доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, надав заяву, згідно якої просив у судовому засіданні 07 вересня 2021 року апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, судова повістка, направлена за адресою, зазначеною в матеріалах справи, була повернута суду як невручена із відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою».
Згідно із частиною 1 статті 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.
Відповідно до частини 1 статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місце знаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Будучи в розумінні статей 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. 
Представник третьої особи Першої краматорської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачів та їх представника, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.
Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справа здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа Перша Краматорська державна нотаріальна контора, про визнання договору купівлі-продажу будинку недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. В обґрунтування позову посилаються на те, що, укладаючи договір купівлі-продажу будинку від 07 квітня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , піддавшись на оману з боку ОСОБА_5 , були впевнені, що цей договір має фіктивний характер, тому не тягне за собою юридичних наслідків у вигляді переходу за ним права власності до ОСОБА_4 . Між сторонами фактично мав місце договір позики, за яким ОСОБА_5 під розписку надав у борг ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 3000 доларів США. Зазначають, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 шляхом обману, заволоділи будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та який належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , при цьому іншого житлового приміщення для проживання вони не мають.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, станом на 16 травня 2021 року право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_4 .
Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що заява про забезпечення позову не містить в собі мотивованих підстав для обрання визначеного способу забезпечення позову, в заяві не наведено будь-яких фактичних даних, які б свідчили, про те, що відповідач або будь-які сторонні особи мають намір вчиняти дії щодо спірного нерухомого майна, а також не надано жодного доказу в підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Апеляційний суд не погоджується з висновками суду з наступних підстав.
Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У частині 1 статті 150 ЦПК України закріплено  види забезпечення позову.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Ключовим завданням при вирішенні необхідності забезпечення позовних вимог є забезпечення в подальшому виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
При цьому при вирішенні питання про забезпечення  позову суд  має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності доводів заявника щодо забезпечення позову; збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимогти, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення в разі невжиття таких заходів.
Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.
Згідно з пунктами 1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання  чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачі, звертаючись до суду з даним позовом просили визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , від 07 квітня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 19935705 від 07 квітня 2017 року державного нотаріуса Першої Краматорської державної нотаріальної контори Фареника О.О. про реєстрацію права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 .
З огляду на те, що між сторонами виник спір щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного майна - будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на час розгляду справи існує достатньо обґрунтоване припущення, що ОСОБА_4 як новий власник спірного майна може розпорядитися ним, зокрема відчужити його іншим особам до вирішення справи по суті, що у подальшому може утруднити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду.
При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.
Матеріали справи підтверджують існування спору, а наданий позивачем документ - інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна свідчить про зареєстроване за відповідачем ОСОБА_4 права власності на спірний будинок, а відтак і існування у останнього, як в одноособового власника, можливості вільно, на власний розсуд розпорядитись вищевказаним майном.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, провадження № 14-729цс19).
Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17, провадження № 14-88цс20).
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував викладеного, обставин справи, зокрема, змісту заявлених позовних вимог і, на переконання апеляційного суду, з порушенням вимог статей 149 - 153 ЦПК України, дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Згідно зі статтею 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.
Керуючись статтями 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє ОСОБА_6 , задовольнити.
Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 16 червня 2021 року скасувати.
Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє ОСОБА_6 , про забезпечення позову задовольнити.
Заборонити ОСОБА_4 і будь-яким іншим особам, уповноваженим від його імені, здійснювати дії, спрямовані на відчуження (зміну власника) будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 .
Заборонити будь-яким органам та особам, що є суб`єктами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо будинку ОСОБА_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 07 вересня 2021 року.

Судді                                                                І.В. Кішкіна

                                                                         Л.П. Никифоряк

                                                                         О.В. Халаджи