ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 липня 2021 року 	м. Дніпро	справа № П/811/878/15	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,     
за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С. 
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу:	  Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області   	
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду  від 02.04.2021р. у справі №П/811/878/15	
за  позовом:	ОСОБА_1  	
до:   третя особа:  про:	Міністерства внутрішніх справ України та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області    Міністерство юстиції України  скасування наказів,  поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу 	

ВСТАНОВИВ:

           17.03.2015р. ОСОБА_1 звернувся  до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України(далі – МВС України) та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області (далі – УМВС України в Кіровоградській області), третя особа – Міністерство юстиції України,    про  скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу  / а.с. 2-7 том 1/.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.03.2015р. за  вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження у справі №П/811/878/15 і справу призначено до судового розгляду / а.с. 1 том 1/.
Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що він з 15.08.2007р. проходив службу в органах внутрішніх справ,  наказом МВС  України № 48о/с від 16.01.2015р. його звільнено з посади інспектора з адміністративної практики відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Голованівського району при управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області і на підставі цього наказу  УМВС України в Кіровоградській області наказом № 83 о/с від 03.03.2015р. звільнило його з посади інспектора з адміністративної практики відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Голованівського району при управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області з 03.03.2015р., у цих наказах  підставою для звільнення зазначено п.10 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про очищення влади», п.п. 62 «а», 66 (за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Витяг з наказу МВС ним було отримано 24.02.2015р. , та 05.03.2015р. ним було отримано витяг з наказу УМВС України в Кіровоградській області. Позивач вважає ці накази відповідачів щодо його звільнення зі служби незаконні оскільки його фактично звільнили з посади без жодного з`ясування наявності вини у його діях щодо складання відповідного протоколу та без жодної індивідуалізації обсягу його відповідальності, чим було порушено конституційні приписи та гарантії, а також принципи проведення люстрації визначені Законом України   «Про очищення влади». Під час складання ним протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 йому не було відомо про те, що ця особа є учасником будь-яких зібрань чи мітингів, особу ОСОБА_2 ним було встановлено лише як власника транспортного засобу, який не зупинився на вимогу працівника міліції відповідно до рапорту інспектора ДПС Рогача О.А. , при цьому він особисто ніяких вказівок чи роз`яснень стосовно того, що ОСОБА_2 є особою, яка брала участь у протестних акціях ні від свого керівництва ні від ОСОБА_3 , яким було складено рапорт, не отримував, що свідчить про , те що він з об`єктивних причин не міг мати умислу на протиправне складання відносно особи, яка брала участь у протестних акціях, протоколу про адміністративне правопорушення. Тому просив суд:  - визнати незаконним та скасувати наказ МВС України  № 48о/с від 16.01.2015р. в частині його звільнення з займаної посади; - визнати незаконним та скасувати наказ УМВС  України в Кіровоградській області № 83 о/с від 03.03.2015р. в частині його звільнення з займаної посади; - поновити ОСОБА_1 старшого лейтенанта міліції на посаді інспектора з адміністративної практики відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Голованівського району при управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області; - стягнути з УМВС  в Кіровоградській області на його користь середній заробіток за час його вимушеного прогулу починаючи з 04.03.2015 р.; - зобов`язати Міністерство юстиції України вилучити з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» відомості про нього  як про особу, щодо якої застосовано заборону передбачену ч. 3 або ч. 4 ст. 1 Закону України «Про очищення влади». 
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.04.2015р. у справі №П/811/878/15 позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовної вимоги про зобов`язання Міністерства юстиції України вилучити з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» відомості як про особу, щодо якої застосовано заборону, передбачену частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади» - залишено без розгляду /а.с. 90-91 том 1/ 
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.04.2015р. у справі №П/811/878/15 провадження в цій справі зупинено   в зв`язку з необхідністю надання суду МВС України матеріалів перевірки по факту застосування адміністративних стягнень ОСОБА_1 /а.с. 92-93 том 1/.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.04.2015р. у справі №П/811/878/15 провадження в цій справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі             Конституційного Суду України за поданням 47 народних депутатів щодо відповідності Конституції України (конституційності) частин третьої та шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої та восьмої статті 3, пункту 2 частин п`ятої статті 5, пункту 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року № 1682-VII; рішення Пленуму Верховного Суду України від 16 березня 2015 року про звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) частини третьої статті 1, пунктів 7, 8, 9 частини першої, пункту 4 частини другої статті 3, пункту 2 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 16 вересня 2014 року № 1682-VII «Про очищення влади» положенням частини третьої статті 22, статей 38, 58, частини другої статті 61, частини першої статті 62, частини першої статті 64 Конституції України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 17.11.2014 р. № 8 Про звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 6 частини першої, пункту 2 частини другої, пункту 13 частини другої, частини третьої статті 3 Закону України від 16 вересня 2014 року № 1682- VII «Про очищення влади» та звернення до Президента України, Голови Верховної Ради України та Прем`єр-міністра України щодо приведення у відповідність із міжнародними стандартами у галузі судочинства, Конституцією України, положенням чинного законодавства України Закону України «Про очищення влади» / а.с. 170-171 том 1/.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.01.2021р. у справі №П/811/878/15 провадження у справі поновлено і справу призначено до розгляду /а.с.245-246 том 1/.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.04.2021р.  у справі №П/811/878/15 позовні вимоги задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ МВС України  № 48о/с від 16.01.2015р. в частині звільнення ОСОБА_1 з займаної посади; - визнано протиправним та скасовано наказ УМВС  України в Кіровоградській області № 83 о/с від 03.03.2015р. в частині звільнення ОСОБА_1  з займаної посади; - поновлено ОСОБА_1 старшого лейтенанта міліції на посаді інспектора з адміністративної практики відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Голованівського району при управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області; - стягнуто з УМВС  в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час його вимушеного прогулу починаючи з 04.03.2015 р. по 02.04.2021р. в сумі 211492,8 грн. / а.с. 105-116 том 2/.
Відповідач  – УМВС України в Кіровоградській області, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу / а.с. 123-135 том 2/ та 11.05.2021р.  матеріали цієї апеляційної скарги та матеріали справи №П/811/878/15 надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду / а.с. 122 том  2/.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.02.2021р.  у справі №П/811/878/15 апеляційну скаргу УМВС України в Кіровоградській області на рішення  Кіровоградського окружного адміністративного суду   від 02.04.2021р. у справі №П/811/878/15 залишено без руху та заявнику апеляційної скарги запропоновано усунути зазначені судом недоліки  апеляційної скарги / а.с. 137 том 2/.
24.05.2021р. до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали апеляційної скарги МВС України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.04.2021р.  у справі №П/811/878/15 / а.с. 140-146 том 2/.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.05.2021р.  у справі №П/811/878/15 апеляційну скаргу МВС України на рішення  Кіровоградського окружного адміністративного суду   від 02.04.2021р. у справі №П/811/878/15 залишено без руху та заявнику апеляційної скарги запропоновано усунути зазначені судом недоліки  апеляційної скарги / а.с. 147 том 2/.
У встановлений судом строк відповідачем - УМВС України в Кіровоградській області, зазначені у ухвалі суду апеляційної інстанції від 12.05.2021р. недоліки апеляційної скарги було усунуто / а.с. 149-153 том 2/ та ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021р.  у справі №П/811/878/15 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою УМВС України в Кіровоградській області на рішення  Кіровоградського окружного адміністративного суду   від 02.04.2021р. у справі №П/811/878/15 / а.с. 154 том 2/ та справу призначено до апеляційного розгляду у судовому засіданні на 15-00 годин 06.07.2021р. / а.с. 155 том 2 /,  про що судом апеляційної інстанції було належним чином  повідомлено учасників справи / а.с. 156-159 том 2/.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.06.2021р.  у справі №П/811/878/15 клопотання УМВС України в Кіровоградській області про проведення судового засідання у цій справі в режимі відеоконференції задоволено, призначено проведення судового засідання у справі №П/811/878/15 о 15-00 годин 06.07.2021р. в режимі відеоконференції /а.с. 167 том 2/, про що судом повідомлено учасників справи /а.с. 168-170 том 2/. 
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.06.2021р.  у справі №П/811/878/15 апеляційну скаргу МВС України на рішення  Кіровоградського окружного адміністративного суду   від 02.04.2021р. у справі №П/811/878/15 повернуто заявнику на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169, ч. 6 ст. 298 КАС України / а.с. 
Відповідач  – УМВС України в Кіровоградській області, посилаючись у апеляційній скарзі /а.с. 123-135 том 2/, на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції від 02.04.2021р. у цій справі та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні вимог адміністративного позову у повному обсязі.
Третя особа – Міністерство юстиції України, у письмових поясненнях на апеляційну скаргу / а.с. 180-185 том 2/ підтримала доводи викладені у апеляційній скарзі та просила суд апеляційну скаргу відповідача задовольнити, рішення суду першої інстанції від 02.04.2021р. у цій справі скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні вимог адміністративного позову у повному обсязі. 
Представник відповідача – УМВС України в Кіровоградській області, та представник третьої особи, які брали участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримали доводи викладені у апеляційній скарзі відповідача та просили суд  рішення суду першої інстанції від 02.04.2021р. у цій справі скасувати та постановити у справі нове рішення яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі
Позивач та представник відповідача – МВС України у судове засідання не з`явились. Позивач та відповідач – МВС України, про день, годину та місце розгляду справи повідомлені належним чином / а.с. 156,157,194,195,196,197 том2/, про поважність причин не явки у судове засідання, або про можливість розгляду справи у свою відсутність (або відсутність представника), суд у встановленому законом порядку не повідомили.   За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та представника відповідача - МВС України.  
Заслухавши у судовому засіданні в режимі відеоконференції представника відповідача УМВС України в Кіровоградській області, та представника третьої особи, перевіривши  доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції  в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з  наступних підстав.
Позивач у справі – ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15.08.2007р. проходив службу в органах внутрішніх справ / а.с. 15-15 том 1/.
Під час розгляду справи судом встановлено, що 02.01.2014р. до УДАІ УМВС України в Кіровоградській області надійшов рапорт інспектора ДПС роти ДПС ДАФ із забезпечення супроводження при УДАІ ГУМВС в Київській області прапорщика міліції ОСОБА_3 про те, що 29.12.2013р. під час несення служби в с. Нові Петрівці автомобіль «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу про зупинку, що надавався за допомогою жезла та свистка чим порушив п.2.4. Правил дорожнього руху України, оскільки відповідно до ІПС НБД «Автомобіль», автомобіль «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_2 , який зареєстрований в с. Роздол, Голованівського району, Кіровоградської області, а тому розгляд зазначеного рапорту доручено керівництву ВДАІ Голованівського РВ УМВС України в Кіровоградській області.
06.01.2014р. відповідно до вимог ст. ст. 1, 6, 7, 8, 254, 256, 260, 265-1 КУпАП, а також з метою з`ясування обставин справи та вирішення питання щодо доцільності складання адміністративного протоколу, який неможливо було скласти на місці скоєння правопорушення, т.в.о. начальника відділення ДАІ Голованівського РВ УМВС України в Кіровоградській області, майор міліції ОСОБА_4 направив повідомлення про запрошення ОСОБА_2 до відділення ДАІ на 14:00 годин  08.01.2014р., оскільки 08.01.2014р. ОСОБА_2 до підрозділу ДАІ не з`явився, про причини неявки не повідомив, ОСОБА_1 , позивач у цій адміністративній справі на підставі рапорту ОСОБА_3 , який відповідно до ст. 251 КУпАП є одним із доказів вчинення правопорушення, у присутності свідків відносно ОСОБА_2 було складено адміністративний протокол серії АВ2 № 107253, який  відповідно до вимог ст. ст. 221, 276 КУпАП був направлений до Голованівського районного суду Кіровоградської області, для розгляду та прийняття рішення.
Постановою судді Голованівського районного суду Кіровоградської області Гут Ю.О. від 17.01.2014р. у справі 3/386/33/14 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три місяці.
06.03.2014р.   до відділення ДАІ Голованівського РВ УМВС України в Кіровоградській області надійшла постанова Голованівського районного суду про звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП у відповідності до ст. ст. 4,7 Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій. Які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність деякі закони України».
14.01.2015р. було затверджено висновок службового розслідування щодо безпідставного складання адміністративних матеріалів стосовно учасників автомайдану, за результатами якого, відповідно до п. 10 ст. 3 Закону України «Про очищення влади», розпорядження Кабінету Міністрів України № 1025-р від 16.10.2014р., постанови Кабінету Міністрів України № 563 від 16.10.2014р. вирішено клопотати перед МВС України про вирішення питання щодо подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ позивачем.
Наказом МВС  України № 48о/с від 16.01.2015р. його звільнено з посади інспектора з адміністративної практики відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Голованівського району при управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області / а.с. 11 том 1/ і на підставі цього наказу  УМВС України в Кіровоградській області наказом № 83 о/с від 03.03.2015р. звільнило його з посади інспектора з адміністративної практики відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Голованівського району при управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області з 03.03.2015р. / а.с. 13 том 1/.
З наданих суду ксерокопій вищезазначених наказів  / а.с. 11,13 том 1/, які є предметом оскарження у цій справі, вбачається, що підставою для звільнення позивача зазначено п.10 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про очищення влади», п.п. 62 «а», 66 (за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.
Щодо строків звернення позивача у справі до суду з цим адміністративним позовом за захистом порушеного права, то з огляду на те, що позивачу про його звільнення стало відомо лише 05.03.2015р.  при отриманні від Управління кадрового забезпечення УМВС України в Кіровоградській області листа № 3/447 від 03.03.2015р. /а.с. 12 том 1/ , то колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те, що адміністративний позов у цій справі подано позивачем в межах встановленого чинним процесуальним законодавством  строку на звернення за захистом порушеного права. 
Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні визначає Закон України «Про очищення влади».
Відповідно до положень ч. 1-3 ст. 1  Закону України «Про очищення влади» передбачено, що очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, яка здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_5 , підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.
Протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.
Пунктом 10 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про очищення влади» передбачено що заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо інших посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.
Положеннями п. 10 ч. 1 ст. 3  Закону України «Про очищення влади» визначено, що заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали посаду (посади) у період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року та не були звільнені в цей період з відповідної посади (посад) за власним бажанням: працівника правоохоронного органу, який складав та/або своєю дією сприяв складенню рапортів, протоколів про адміністративне правопорушення, повідомлень про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувальних актів стосовно осіб, звільнених від кримінальної або адміністративної відповідальності відповідно до Закону України «Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань» від 29 січня 2014 року №737-VII, Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України» від 21 лютого 2014 року №743-VII.
Отже аналіз наведених правових норм дає можливість зробити висновок про те, що обов`язковою умовою застосування заборони, передбаченої Законом України «Про очищення влади», є факт перебування працівника на посаді у період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року та не звільнення його у випадку, якщо він складав та/або своєю дією сприяв складенню, зокрема, протоколів про адміністративне правопорушення стосовно осіб, звільнених від адміністративної відповідальності відповідно до Закону України «Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань», Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України».
Під час розгляду справи судом встановлено,  що ОСОБА_1  у період з квітня 2014 р. по 16.01.2015р. обіймав посаду інспектора з адміністративної практики відділення ДАІ з обслуговування Голованівського району при УМВС в Кіровоградській області, і у наказі МВС України № 48 о/с від 16.01.2015р. підставою для звільнення зазначено пункт 10 частини другої статті 3 Закону України «Про очищення влади» - за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.
Але відповідачі у справі, які у спірних відносинах виступають у якості суб`єкта владних повноважень,  та на яких положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України покладено обов`язок доказування правомірності прийнятих ними рішень, як під час розгляду цієї справи судом першої інстанції, так і під час її розгляду апеляційним судом, не надали  суду жодних належним доказів, які б підтверджували наявність правових підстав для застосування до позивача в якості підстави для звільнення пункту 10 частини другої статті 3       Закону України «Про очищення влади», зокрема, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження складення позивачем чи сприяння складенню рапортів, протоколів про адміністративне правопорушення, повідомлень про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувальних актів стосовно осіб, звільнених від кримінальної або адміністративної відповідальності відповідно до Закону України «Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань», Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України» .
При цьому також необхідно враховувати, що відповідно до ч. 14 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» звільнення проводиться за наслідками висновку проведеної перевірки, і єдиним виключенням з цього є п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади», який установлює, що впродовж десяти днів з дня набрання чинності цим Законом керівник органу (орган), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена в частині першій статті 1 цього Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою статті 3 цього Закону. Особи за зазначеними критеріями звільняються без проведення перевірки.
Отже звільнення на підставі положень Закону України «Про очищення влади» передбачає обов`язкову процедуру, яка полягає у проведенні перевірки особи та можливість її звільнення за результатами такої перевірки, крім випадків, визначених п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади», відповідно до якого особи, які підпадають під зазначені критерії, звільняються без проведення перевірки.
У оскаржуваних позивачем наказах однією з підстав для його звільнення зазначено п. 66  Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, яким передбачено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому, звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62     цього Положення.
Під час розгляду цієї справи відповідачами не було надано суду доказів, які б підтверджували скоєння позивачем вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що проведення перевірки насамперед має за мету, визначену у статті 1 Закону України «Про очищення влади», а саме: виявити осіб, що брали участь в управлінні державними справами, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_5 , підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини. Результати такої перевірки підлягають викладенню у висновку, який є обов`язковим, як і ознайомлення з ним особи, щодо якої проводилась перевірка. Такий висновок може бути оскаржений до суду відповідно до статті 5 Закону України «Про очищення влади».
Отже фактично підставою для застосування до позивача пункту 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ стало вчинення ним на думку відповідачів діяння, передбаченого пунктом 10 частини другої статті 3 Закону України «Про очищення влади», але через з відсутність перевірки, яка проведена відповідно до Закону України «Про очищення влади», неможливо вважати факт вчинення такого діяння встановленим в порядку, передбаченому законом, а враховуючи, що посада, яку обіймав позивач на момент набрання чинності Законом України «Про очищення влади», не входить до посад, вказаних у частині першій статті 3 цього закону, звільнення з яких має бути здійснено впродовж 10 днів з дня набрання чинності цим Законом, що виключає можливість його звільнення на підставі ч. 1 ст. 3  Закон України «Про очищення влади» без проведення перевірки.
З урахуванням вищенаведених фактичних обставин справи, які були встановлені судом під час розгляду справи, та приймаючи до уваги наведені норми чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у справі,  колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про протиправність звільнення позивача на підставі п. 10 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про очищення влади», з огляду на те, що відповідачами не було дотримано процедуру звільнення з органів внутрішніх справ, а саме: не було проведено перевірки.
Така позиція суду узгоджується із правовою позицію, яка виловлена Верховним Судом у постановах  від 24.01.2018 у справі №820/1573/15 та від 17.07.2020 у справі №809/934/15.
Щодо застосування відповідачами одночасно положень Закону України «Про очищення влади» та пункту 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ щодо звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил (із поставленням на військовий облік) за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу під час звільнення позивача, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у разі наявності підстав для звільнення, передбачених Законом України «Про очищення влади», підлягає застосуванню саме цей спеціальний Закон, але при цьому повинна бути дотримана процедура звільнення яка передбачена цим Законом. У разі, якщо діяння підпадає під дію пункту 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, то відповідачу необхідно було застосовувати саме цю норму при звільненні позивача, оскільки в залежності від підстави звільнення, для особи настають різні юридичні наслідки і законодавство не передбачає одночасне застосування до особи наслідків звільнення за різними підставами.
Отже, враховуючи, що при розгляді справи не було доведено, що позивач здійснював заходи, спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_5 , підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, суд вважає, що звільнення позивача наказом МВС України №48 о/с від 16 січня 2015 р.  є протиправним і такий наказ піддягає скасуванню, а також підлягає скасуванню наказ УМВС  України в Кіровоградській області № 83 о/с від 03.03.2015р. , оскільки він є похідний від наказу МВС України №48 о/с від 16.01.2013р., який прийнятий за відсутності законних підстав, тому заявлені позивачем у справі позовні вимоги підлягають задоволенню.
Враховуючи, що у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано поновив ОСОБА_1 старшого лейтенанта міліції на посаді інспектора з адміністративної практики відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Голованівського району при управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області з 04.03.2015р., та відповідно до положень ст. 235 КЗпП України стягнув з на користь позивача з відповідача суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 211492,80 грн. за період з 04.03.215р. по 02.04.2021р. (дата прийняття рішення судом першої інстанції) визначивши розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу виходячи з наданої довідки про розмір заробітної плати позивача / а.с. 16 том 1/ з урахуванням  положень ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, які встановлені  Порядком обчислення середньої заробітної плати, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України №100     від 08.02.1995р..
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої об`єктивно, повно та всебічно  з`ясував всі обставини справи, які мають значення для вирішення спору, та постановив обґрунтоване рішення про задоволення заявлених позивачем у справі позовних вимог.
Враховуючи вищенаведене, та приймаючи до уваги, що  під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду  першої інстанції від 02.04.2021р. у даній адміністративній справі  залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідач  залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну   скаргу  Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області    – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського  окружного адміністративного суду   від 02.04.2021р. у справі №280/3021/19 –  залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.
                    Повний текст виготовлено та підписано – 08.07.2021р.  
   
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко