ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року	Львів	Справа № 260/4598/20 пров. № А/857/9737/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Онишкевича Т.В.,
суддів                                                                      Іщук Л.П., Обрізка І.М.,  
з участю секретаря судових засідань                                Кардаш В.В.,                                                                                                                                   
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування попередження та припису,

суддя у І інстанції                                                            Рейті С.І., 
час ухвалення судового рішення                                        не зазначено,
місце ухвалення судового рішення                                        м. Ужгород,
дата складення повного тексту рішення                               05 квітня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2020 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю № ЗК/430/1371/АВ/П/ПО від 25 листопада 2020 року; 
- визнати протиправним та скасувати припис Управління Держпраці у Закарпатській області (далі – Управління) № 3К/430/1371/АВ/П від 25 листопада 2020 року.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі № 260/4598/20 позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що в основу висновків відповідача, які містяться в акті інспекційного відвідування, лягли припущення інспекторів про те, що особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були допущення до роботи без укладання трудового договору з позивачем. 
Окрім того, під час розгляду справи судом встановлено, що акт інспекційного відвідування був отриманий поштою позивачем 28 листопада 2020 pоку та підписаний із зауваженнями 02 грудня 2020 року, які в той же день були надані відповідачу. Однак, припис відповідачем було винесено 25 листопада 2020 року, тобто до отримання ФОП ОСОБА_1 акту інспекційного відвідування, його підписання, подання та розгляду зауважень. При цьому суд звернув увагу на те, що орган контролю зобов`язаний розглянути зауваження об`єкта відвідування (у разі їх надходження) та лише після цього приймати рішення про винесення припису. 
Також суд зазначив, що оскаржуваний припис не містить конкретизованої вимоги, а лише констатує про залучення об`єктом відвідування протягом 2018 року до роботи певних осіб у порушення вимог частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП). У зв`язку з чим суд прийшов до переконання, що за відсутності визначеної у приписі вимоги про зобов`язання вчинити певні дії виконання його є неможливим.
Крім того, суд звернув увагу, що необґрунтованим є і зміст зазначеного у спірному приписі порушення, оскільки у такому констатовано порушення вимог частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП) іншою фізичною – особою підприємцем, а саме ФОП ОСОБА_6 .  
У апеляційній скарзі Управління просило скасувати рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову ФОП відмовити. Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувані припис про усунення виявлених порушень та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю у повній мірі відповідають фактичним обставинам справи та були прийняті у межах повноважень Управління та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України. 
Представник позивача у режимі відеоконференції у судовому засіданні заперечив вимоги апелянта. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибув, явку повноважних представників не забезпечив, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.
Як встановлено судом першої інстанції та слідує з матеріалів справи, 12 листопада 2020 року Управлінням видано наказ № 166 про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 за місцем здійснення його господарської діяльності АДРЕСА_1 на підставі листа органу Служби безпеки України у сфері захисту економічного потенціальну України від 19 жовтня 2020 року № 58/871 нт-Б. 
13 листопада 2020 року Управлінням видано направлення № 720 на проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 
18 листопада 2020 року державним інспектором Управління було вручено ФОП ОСОБА_1 вимогу про надання документів за № ЗК 430/1371/ПД. У вимозі зобов`язано суб`єкта господарювання у строк до 24 листопада 2020 року надати такі документи: копію свідоцтва або витягу про реєстрацію як підприємця; копію свідоцтва платника податку; копії трудових угод з найманими працівниками за 2018 рік під час проведення робіт, пов`язаних із капітальним та поточним ремонтом автомобільних доріг на території с. Балажар Берегівського району; відомості нарахування та виплату заробітної плати за 2018 рік під час проведення робіт, пов`язаних із капітальним та поточним ремонтом автомобільних доріг на території с. Балажар Берегівського району; копію паспорта та ідентифікаційного коду платника податку; штатний розпис за 2018 рік, табелі обліку робочого часу, а також надати пояснення щодо залучення до роботи ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 
24 листопада 2020 року позивачем на вимогу посадової особи Управління було надано відповідні документи та письмові пояснення. 
У своєму письмовому поясненні ФОП ОСОБА_1 , пояснив, що протягом 2018 року найману працю робітників він не використовував, громадян ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 до роботи не залучав. Також пояснив, що наскільки йому відомо, дані громадяни працювали на ТОВ «Євродорсервіс», яке здійснює господарську діяльність на території Закарпаття. Тому не виключає, що вказані громадяни без його згоди навідувались на об`єкти, де він працював, з метою перейняти досвід та технологію в галузі будівництва доріг.
За період з 17 по 25 листопада 2020 року головними державними інспекторами Управління проведено інспекційне відвідування за місцем здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 . 
У ході інспекційного відвідування відповідно до наданих документів, які надійшли з Управління Служби безпеки України в Закарпатській області, встановлено, що старшим оперуповноваженим Берегівського РВ Управління Служби безпеки України в Закарпатській області від ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відібрані письмові пояснення, у яких зазначено, що вказані громадяни виконували протягом вересня та жовтня 2018 року роботи, пов`язані із капітальним ремонтом автомобільної дороги в с. Балажар по вул. Аді Ендре та вул. Угорська Берегівського району, як наймані працівники у ФОП ОСОБА_1 без укладення трудових договорів чи цивільно-правових угод. 
Відтак, відповідачем зроблено висновок про те, що ФОП ОСОБА_1 допустив до виконання робіт п`ятьох найманих працівників без укладення з ними письмових трудових договорів, чим порушив вимоги частини 3 статті 24 КЗпП.
За результатами проведеного інспекційного відвідування складено акт № ЗК 430/1371/АВ від 25 листопада 2020 року, який підписаний позивачем із зауваженнями 02 грудня 2020 року.
25 листопада 2020 року Управлінням винесено припис про усунення виявлених порушень № ЗК/430/1371/АВ/П та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю № ЗК 430/1371/АВ/П/ПО.
02 грудня 2020 року ФОП ОСОБА_1 надав зауваження на акт інспекційного відвідування № ЗК 430/1371/АВ від 25 листопада 2020 року, на які посадовою особою Управління була надана відповідь від 04 грудня 2020 року № 41. 
Окрім того, 04 грудня 2020 року позивачем було подано скаргу на припис № ЗК/430/1371/АВ/П від 25 листопада 2020 року, на яку Управлінням була надана відповідь від 30 грудня 2020 року № 07-04/7501 про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваного припису.
ФОП ОСОБА_1 не погодився із винесеними Управлінням щодо нього приписом і попередженням про відповідальність за порушення законодавства про працю та звернувся до адміністративного суду із позовом, що розглядається. 
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 1 статті 259 КЗпП передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року, передбачено, що центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб є Державна служба України з питань праці (Держпраці).
Процедуру проведення управліннями Держпраці перевірки стану додержання законодавства про працю, визначено  Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V(далі  Закон № 877-V) та Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823  (далі  Порядок № 823).
Відповідно до частин 4, 5  ст. 2 Закону № 877-V  заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
Державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом (ст. 3 Закону № 877-V).
Згідно з п. 2 Порядку № 823 передбачено, що заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
Відповідно до пп. 5 п. 5 Порядку № 823     підставами для здійснення інспекційних відвідувань є повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин.
Підставою для проведення інспекційного відвідування став лист Управління Служби безпеки України в Закарпатській області від 19 жовтня 2020 року № 58/871нт-Б про порушення законодавства про працю.
Отже, інспекційне відвідування  проведено за  наявності правових підстав.
Згідно із п.п. 16, 17, 18 Порядку № 823 за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та    попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.    
Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Другий примірник акта залишається в інспектора праці. Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. 
Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.
Пунктами 20, 21 Порядку № 823 визначено, що припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень вимог законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування. 
Припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду. 
Припис складається у двох примірниках, що підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник припису залишається в об`єкта відвідування.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, оскаржувані рішення прийняті відповідачем за допущення до виконання робіт протягом вересня та жовтня 2018 року п`ятьох найманих працівників, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 ,   ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без укладення з ними письмових трудових договорів, чим порушено вимоги частини 3 статті 24 КЗпП України.
При цьому з акту інспекційного відвідування слідує, що відповідних висновків посадові особи Управління дійшли виключно виходячи з письмових пояснень, відібраних старшим оперуповноваженим Берегівського РВ УСБУ в Закарпатській області від зазначених осіб.
Разом із тим, відповідно до підпункту 3 пункту 10 Порядку № 823 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право: наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції, що відповідач мав перевірити інформацію, зазначену у поясненнях, наданих зазначеними особами старшому оперуповноваженому Берегівського РВ УСБУ в Закарпатській області.
Окрім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, акт інспекційного відвідування був отриманий поштою позивачем 28 листопада 2020 pоку та підписаний із зауваженнями 02 грудня 2020 pоку, які в той же день були надані відповідачу.
Разом з тим, припис Управлінням було винесено 25 листопада 2020 pоку, тобто до отримання ФОП ОСОБА_1 акту інспекційного відвідування, його підписання, подання та розгляду зауважень.
Водночас апеляційний суд звертає увагу на те, що оскаржуваний припис не містить конкретизованої вимоги, а лише констатує про залучення об`єктом відвідування протягом 2018 року до роботи певних осіб у порушення вимог частини 3 статті 24 КЗпП України. При цьому суд першої інстанції слушно зауважив необґрунтованість вказаного у оспорюваному приписі порушення, оскільки у такому констатовано порушення вимог частини 3 статті 24 КЗпП  ФОП ОСОБА_6 , а не позивачем. 
Разом з тим, апелянт, подавши апеляційну скаргу, не звернув увагу на встановлені судом недоліки винесеного припису та не спростував доводи суду першої інстанції.
Відповідно до приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. 
Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі № 260/4598/20 – без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	І. М. Обрізко  	
Постанова у повному обсязі складена 22 липня 2021 року.