Номер провадження: 22-ц/813/6503/21 
Номер справи місцевого суду: 523/16624/20
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.08.2021                                                                                        м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого - Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,                
за участю секретаря - Чепрас А.І.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», 
третя особа – приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 21 січня 2021 року у складі судді Аліна С.С.,
в с т а н о в и в:
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Секістова Т.І., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 
Одночасно позивач подала заяву про забезпечення позову, в якій просила зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Т.І. від 22.09.2020, зареєстрованого в реєстрі за №1234, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» загальну суму заборгованості в розмірі 86 029,16 грн., що виникла за кредитним договором №490951797 від 17.03.2016, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 січня 2021 року в задоволені заяви про забезпечення позову відмовлено.
Не погодившись з цією ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції розглядаючи заяву про забезпечення позову в порушення вимог ЦПК України, належним чином не встановив усіх необхідних обставин справи та не надав жодної оцінки наданим позивачем доказам, формально розглянув заяву, що призвело до передчасного висновку про відмову в задоволенні заяви. 
Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не заявили, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу без їх участі. 
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.
Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що даний вид забезпечення позову, як зупинення стягнення, пов`язаний з позовними вимогами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому у випадку задоволення заяви про забезпечення позову, це фактично буде вирішення справи по суті.
З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитись.
Законодавцем визначено, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Також, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками справи.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В позові посилалася на те, що оскаржуваний нею виконавчий напис нотаріуса відповідачем звернуто до примусового виконання, тоді як вказану у ньому суму заборгованості вона вважає спірною.
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 посилалася на те, що можливе рішення суду про задоволення позову вже не зможе захистити її права, за захистом яких вона звернулася із даною позовною заявою, оскільки за час розгляду справи виконавчий напис буде виконано в примусовому порядку та відраховано з її доходів на користь відповідача грошові кошти.
З наведеного слідує, що позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а забезпечити позов шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом.
Також, зі змісту заяви про забезпечення позову не вбачається, що метою такої заяви є фактично вирішення спору по суті без ухвалення рішення суду.
Наведені обставини свідчать про те, що позовні вимоги та заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач не є тотожними.
Спосіб забезпечення позову, який обрано позивачем, передбачено п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
Таким чином, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, не є вирішенням спору по суті, а є лише процесуальним питанням.
Більш того, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса фактично вирішує спір по суті.
За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що вирішуючи процесуальне питання про забезпечення позову суд першої інстанції допустився порушення норм процесуального права, що в силу ст. 376 ЦПК є підставою для скасування ухвали з постановленням нового судового рішення.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, апеляційний суд виходить з наступного.
За правилом частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
На підставі частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Як вбачається зі змісту позовної заяви у даній справі, ОСОБА_1 заявила вимоги про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Т.І. від 22.09.2020, за реєстром №1234 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» суму боргу в розмірі 86 029,16 грн. за кредитним договором №490951797 від 17.03.2016, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 . Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 посилалася на те, що розмір заборгованості є спірним. 
З матеріалів справи вбачається, що 19.10.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. відкрито виконавче провадження №63336100 з примусового виконання виконавчого напису №1234 від 22.09.2020 та 21.10.2020 постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. звернено стягнення на доходи боржника, а саме заробітну плату ОСОБА_1 .
Тобто, позивачем оспорюється наявність заборгованості в розмірі, визначеному виконавчим написом.
З огляду на викладені обставини та норми права, апеляційний суд приходить до висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, який оскаржується боржником у судовому порядку, є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У разі задоволення позову невжиття такого виду забезпечення позову призведе до неможливості виконання судового рішення і виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій.
За вказаних обставин, апеляційний суд, виходячи з розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, приходить до висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, який оскаржується боржником у судовому порядку.
При цьому, з огляду на предмет спору, апеляційний суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача.
У відповідності до вимог ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову суд постановляє ухвалу.
Одночасно суд звертає увагу, що заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Тетяни Іванівни від 22.09.2020, за реєстром №1234 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» суму боргу в розмірі 86 029,16 грн. за кредитним договором №490951797 від 17.03.2016, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 21 січня 2021 року скасувати.
Заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Тетяни Іванівни від 22.09.2020, за реєстром №1234 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» суму боргу в розмірі 86 029,16 грн. за кредитним договором №490951797 від 17.03.2016, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 13.08.2021.

Головуючий:
                                               
Судді: