СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2021 р.                                                                        Справа № 905/2146/20  
Колегія суддів у складі: 
головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І. , суддя  Плахов О.В. 
за участі секретаря судового засідання Перікової К.В. 
за участі представників учасників справи:
позивача -  не з`явився 
відповідача –  не з`явився 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційне соціальне підприємство Наш Будинок Волноваха», м. Волноваха, Волноваський район,  Донецька область (вх.№1518 Д/2)
на рішення Господарського суду Донецької області від 13.04.2021 у справі №905/2146/20 (суддя Фурсова С.М., повний текст рішення складено 19.04.2021)
за позовом Волноваської міської  військово- цивільної  адміністрації Волноваського району Донецької області, м. Волноваха, Волноваський район,  Донецька область   
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Комерційне соціальне підприємство Наш Будинок Волноваха”, м. Волноваха, Волноваський район,  Донецька область  
про витребування майна із чужого незаконного володіння, - 

ВСТАНОВИЛА:
У грудні 2020 року Військово-цивільна адміністрація міста Волноваха Волноваського району Донецької області звернулась до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “Комерційне соціальне підприємство Наш Будинок Волноваха” (далі ТОВ «КСП Наш Будинок Волноваха») про витребування з чужого незаконного володіння та зобов`язання передати за актом приймання-передачі майно, а саме – нежитлові приміщення загальною площею 201,4 кв.м., що розташовані за адресою: 84700, Донецька область, Волноваський район, місто Волноваха, вулиця Центральна, будинок 11-А, до складу якого входять: нежитлове приміщення №12 площею 12,8 кв. м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення №13 площею 1,9 кв.м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення № 14 площею 1,9 кв.м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення №15 площею 10,5 кв.м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення №16 площею 1,6 кв.м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення №19 площею 11,8 кв.м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення №20 – столярний цех площею 85,5 кв.м. на 1 поверсі, кімната №28 площею 13,2 кв.м. на 2 поверсі, нежитлове приміщення №29 площею 4,8 кв.м. на 2 поверсі, кімната № 39 площею 3,0 кв.м. на 2 поверсі, кімната №40 площею 23,8 кв.м. на 2 поверсі, кімната № 41 площею 10,3 кв.м. на 2 поверсі, кімната №42 площею 19,4 кв.м. на 2 поверсі, кімната № 43 площею 0,9 кв.м. на 2 поверсі.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Волноваською міською радою, повноваження якої тимчасово виконує Військово-цивільна адміністрація міста Волноваха Волноваського району Донецької області та відповідачем – Товариством з обмеженою відповідальністю “Комерційне соціальне підприємство Наш Будинок Волноваха”,  укладено договір оренди нежитлових приміщень № 271 від 07.10.2016, за умовами якого відповідачеві за актом приймання-передачі передано у строкове платне користування комунальне майно – нежитлові приміщення загальною площею 201,4 кв.м., що розташовані за адресою: 84700, Донецька область, Волноваський район, місто Волноваха, вулиця Центральна, будинок 11-А. Додатковою угодою № 4 від 07.09.2019 строк дії договору погоджено продовжити до 07.09.2020. Листами № 02/01-697 від 23.07.2020, № 02/01-786 від 10.08.2020 та № 02/01-875 від 03.09.2020 позивач повідомив відповідача про закінчення строку дії договору,  про необхідність повернення орендованого майна з підписанням акту приймання-передачі та відсутність наміру його продовжувати. Водночас, відповідач продовжує користуватися переданим йому в оренду комунальним майном після закінчення строку його дії та відмовляється повернути орендоване майно, що зумовило позивача звернутись до Господарського суду Донецької області за захистом свого порушеного права.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 13.04.2021 у справі №905/2146/20 позовні вимоги Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю “Комерційне соціальне підприємство Наш Будинок Волноваха” про витребування майна із чужого незаконного володіння, а саме, нежитлових приміщень загальною площею 201,4 кв.м., що розташовані за адресою: вулиця Центральна, будинок 11-А, місто Волноваха, Волноваського району, Донецької області, 84700, до складу якого входять: нежитлове приміщення №12 площею 12,8 кв.м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення №13 площею 1,9 кв.м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення №14 площею 1,9 кв.м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення №15 площею 10,5 кв.м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення №16 площею 1,6 кв.м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення №19 площею 11,8 кв.м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення №20 – столярний цех площею 85,5 кв.м. на 1 поверсі, кімната №28 площею 13,2 кв.м. на 2 поверсі, нежитлове приміщення №29 площею 4,8 кв.м. на 2 поверсі, кімната №39 площею 3,0 кв.м. на 2 поверсі, кімната №40 площею 23,8 кв.м. на 2 поверсі, кімната №41 площею 10,3 кв.м. на 2 поверсі, кімната №42 площею 19,4 кв.м. на 2 поверсі, кімната №43 площею 0,9 кв.м. на 2 поверсі – задоволено. 
Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю “Комерційне соціальне підприємство Наш Будинок Волноваха” (85700, Донецька область, Волноваський район, місто Волноваха, вулиця Центральна, будинок 11-А; код ЄДРПОУ 03337800) повернути Військово-цивільній адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області нежитлові приміщення загальною площею 201,4 кв.м., що розташовані за адресою: вулиця Центральна, будинок 11-А, місто Волноваха, Волноваського району, Донецької області, 84700, до складу якого входять: нежитлове приміщення №12 площею 12,8 кв.м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення №13 площею 1,9 кв.м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення №14 площею 1,9 кв.м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення №15 площею 10,5 кв.м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення №16 площею 1,6 кв.м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення №19 площею 11,8 кв.м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення №20 – столярний цех площею 85,5 кв.м. на 1 поверсі, кімната №28 площею 13,2 кв.м. на 2 поверсі, нежитлове приміщення №29 площею 4,8 кв.м. на 2 поверсі, кімната №39 площею 3,0 кв.м. на 2 поверсі, кімната №40 площею 23,8 кв.м. на 2 поверсі, кімната №41 площею 10,3 кв.м. на 2 поверсі, кімната №42 площею 19,4 кв.м. на 2 поверсі, кімната №43 площею 0,9 кв.м. на 2 поверсі за актом приймання – передачі.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Комерційне соціальне підприємство Наш Будинок Волноваха” на користь Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області судовий збір у сумі 2 102,00 гривень.
Товариство з обмеженою відповідальністю “Комерційне соціальне підприємство Наш Будинок Волноваха” (далі ТОВ «КСП Наш Будинок Волноваха») з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся  до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Господарського суду Донецької області від 13.04.2021 у справі №905/2146/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає наступні доводи:
-          виходячи з приписів ст. 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, отже обраний позивачем спосіб захисту права власності застосовується у тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти та користуватись належною йому річчю. В такому разі  власник має право реалізувати своє право на захист шляхом звернення до суду з віндикаційним позов, тобто позовом власника, який не володіє, до не власника, який незаконно володіє майном, про вилучення цього майна в натурі. Оскільки основною умовою для звернення з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння це відсутність між власником майна та його володільцем договірних правовідносин,  а спір між сторонами виник з приводу договірних правовідносин, відсутні підстави вважати, що відповідач незаконно заволодів орендованим майном, отже Військово-цивільною адміністрацію міста Волноваха Донецької області обрано невірний спосіб захисту своїх прав.   
-          пунктом 4.1. договору оренди, строк оренди встановлено з 07.10.2016 року до 07.09.2019 року (2 роки 11 місяців). Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 03.10.2019 «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції станом на 03.10.2019), який вступив в дію 01.02.2020, договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені. Отже, на думку апелянта, станом на 07.09.2019 (строк закінчення договору), правові відносини між сторонами регулюються Законом України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції станом на 04.11.2018), який втратив чинність 01.02.2020, частиною 2 статті 17 якого встановлено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Оскільки позивач не повідомив відповідача про результати розгляду проекту додаткової угоди №4 від 07.09.2019 в порядку ст. 188 Господарського кодексу України,  протягом місяця ані Волноваська міська рада (сторона по договору), ані позивач - Військово-цивільна адміністрація м. Волновахи Донецької області не заявляли про припинення або зміну умов Договору оренди у період з 07.09.2019 по 07.10.2019, отже, на думку апелянта, строк дії Договору оренди є продовженим на строк 2 роки 11 місяців, тобто до 07.08.2022 року;
-          положеннями ст.  ст. 4, 5 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» та Положенням про керівника Військово-цивільної адміністрації м. Волноваха від 26.03.2019 та  будь- яким  іншим нормативним  документом  не передбачено укладання Додаткових угод до діючих договорів оренди комунального майна. Передбачено лише укладання Договорів оренди строком не більше одного року. Отже, посилання суду в мотивувальній частині рішення на презумпцію правомірності правочину є безпідставним; 
-          Волноваська міська рада Донецької області не ліквідована, як юридична особа (відомості в ЄДР юридичних осіб стосовно ліквідації, реорганізації тощо відсутні), а  тимчасово припинила свою діяльність в зв`язку з утворенням Військово-цивільної адміністрації. Отже, на думку апелянта, є підстави вважати, що у випадку вибуття однієї із сторін із орендованих відносин, договір оренди необхідно припинити і укласти новий договір. Від позивача такої пропозиції не надходило (ст. 640-642 ЦК України). А тому, підстав для винесення розпорядження керівником Військово- цивільної адміністрації міста Волноваха Донецької області від 26.03.2019 «Про заміну сторони Орендодавця в діючих договорах оренди комунального майна» не було, оскільки таке розпорядження по своїй суті суперечить вимогам закону;
-          отримання позивачем щомісячної орендної плати за договором оренди № 271 від 07.10.2016 після спливу (на думку позивача) строку дії договору, не повернення її відповідачу (як факт незгоди), є фактичним підтвердженням визнання позивачем продовження строку дії договору оренди № 271 від 07.10.2016, згідно якого користується спірними нежитловими приміщеннями та сплачує орендну плату, а орендодавець її приймає.
Згідно з протоколом системи автоматизованого розподілу  судової справи між суддями від 17.05.2021 для розгляду справи №905/2146/20 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - доповідач Лакіза В.В., суддя Геза Т.Д., суддя Здоровко Л.М. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Комерційне соціальне підприємство Наш будинок Волноваха”  на рішення Господарського суду Донецької області від 13.04.2021 у справі №905/2146/20 та призначено її розгляд на 13.07.2021.
У наданому до суду апеляційної інстанції відзиві (вх. №7409 від 29.06.2021) позивач проти доводів апеляційної скарги заперечує, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення без змін. 
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що вважає обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав належним, оскільки на час звернення з позовом договірні відносини між сторонами були відсутні, оскільки договір оренди нежитлового приміщення №271 від 07.10.2016 припинив свою дію в зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено відповідно до п. 10.7.1 договору. При цьому, позивач неодноразово письмово, своєчасно повідомляв орендаря (відповідача) про відсутність наміру з боку позивача продовжувати дію договору оренди та необхідність повернення майна,   що позивач підтвердив шляхом надання до матеріалів справи відповідних доказів. Вважає недоречними посилання відповідача на недійсність додаткової угоди №4  від 07.09.2019 до договору, як таких, що  не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не доведені матеріалами справи.  Також наголошує на тому, що відповідач не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту направлення на адресу позивача пропозиції про продовження строку дії договору  у грудні 2019 року. 
Крім того, 29.06.2021 до Східного апеляційного господарського суду надійшло клопотання Волноваської міської військово -  цивільної адміністрації Волноваського району Донецької області в якому заявник просив замінити позивача - Військово-цивільну адміністрацію міста Волноваха Волноваського району Донецької області на правонаступника – Волноваську міську військово -  цивільну адміністрацію Волноваського району Донецької області (код ЄДРПОУ 44048570, адреса:85700, Донецька область, місто Волноваха, вул. Центральна, будинок 88). 
В обґрунтування клопотання заявник посилався на Указ Президента України від 19.02.2021 року №61/2021 «Про утворення та реорганізацію військово-цивільних адміністрацій Донецької області», яким реорганізовано позивача у справі - Військово-цивільну  адміністрацію міста Волноваха Волноваського району Донецької області шляхом приєднання до Волноваської міської військово -  цивільної адміністрації Волноваського району Донецької області. 
Також у вказаному клопотанні заявник – Волноваська міська військово -  цивільна адміністрація Волноваського району Донецької області, підтвердив, що як правонаступник позивача ознайомлений з  позовними вимогами, запереченнями  та апеляційною скаргою відповідача та підтримує позицію позивача у повному обсязі. 
Враховуючи знаходження з 15.06.2021 по 16.07.2021  судді-доповідача по справі Лакізи В.В на лікарняному, з 19.07.2021 по 23.07.2021 у щорічній відпустці,  відсутністю правових підстав встановлених ч. 9 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України для проведення повторного автоматизованого розподілу справи, сторони повідомлені про те, що розгляд справи відбудеться 03.08.2021 о 10-00 год, шляхом направлення на їх адреси відповідного повідомлення суду в порядку ч. 2 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України. 
У відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2021, у зв`язку із знаходженням у щорічній відпустці суддів Гези Т.Д. та судді Здоровко Л.М., для розгляду справи №905/2146/20 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - доповідач Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Плахов О.В. 
В судове засідання 03.08.2021 сторони не з`явились, про причини нез`явлення суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані поштові відправлення з відміткою про отримання повідомлення суду від 13.07.2021 у справі №905/2146/20 уповноваженими особами позивача та відповідача (а.с. 48-49 т. 2).
Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, виходячи з того, що участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені частиною першою   статтею 42 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов`язком сторін, явка сторін в судове засідання обов`язковою судом не визнавалась, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від  03.08.2021 задоволено клопотання Волноваської міської військово -  цивільної адміністрації Волноваського району Донецької області та здійснено заміну сторони - Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області на правонаступника – Волноваську міську військово -  цивільну адміністрацію Волноваського району Донецької області (код ЄДРПОУ 44048570, адреса: 85700, Донецька область, місто Волноваха, вул. Центральна, будинок 88) в порядку ст. 52 Господарського процесуального кодексу України. 
Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу доводи позивача та відповідача, перевіривши в межах вимог апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та  процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам,  колегія суддів дійшла наступного висновку. 
Як свідчать матеріали справи та встановлено  господарським судом першої інстанції, 07.10.2016 між Волноваською міською радою (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю “КСП Наш Будинок Волноваха” (Орендар) укладено договір оренди нежитлових приміщень № 271 (далі – Договір).
За умовами пю 1.1. договору (в редакції додаткової угоди № 487 від 01.08.2018), у порядку та на умовах, визначених договором, Орендодавець зобов`язується передати Орендареві, а Орендар зобов`язується  прийняти у строкове платне користування комунальне майно загальною площею 201,4 230,2 кв.м., до складу якого входять: 
нежитлове приміщення № 12 площею 12,8 кв.м. на 1 поверсі, 
нежитлове приміщення № 13 площею 1,9 кв.м. на 1 поверсі, 
нежитлове приміщення № 14 площею 1,9 кв.м. на 1 поверсі, 
нежитлове приміщення № 15 площею 10,5 кв.м. на 1 поверсі, 
нежитлове приміщення № 16 площею 1,6 кв.м. на 1 поверсі, 
нежитлове приміщення № 19 площею 11,8 кв.м. на 1 поверсі, 
нежитлове приміщення № 20 – столярний цех площею 85,5 кв.м. на 1 поверсі, кімната № 28 площею 13,2 кв.м. на 2 поверсі, 
нежитлове приміщення № 29 – підсобка площею 4,8 кв.м. на 2 поверсі, 
кімната № 39 площею 3,0 кв.м. на 2 поверсі, 
кімната № 40 площею 23,8 кв.м. на 2 поверсі, 
кімната № 41 площею 10,3 кв.м. на 2 поверсі, 
кімната № 42 площею 19,4 кв.м. на 2 поверсі, 
кімната № 43 площею 0,9 кв.м. на 2 поверсі за адресою: вулиця Центральна, 11-А міста Волноваха для здійснення господарської діяльності та розміщення офісних приміщень (далі – Об`єкт) (пункт 1.1 Договору в редакції додаткової угоди № 487 від 01.08.2018).
Пунктами 3.1-3.4 договору визначено, що передача-приймання Об`єкта здійснюється на підставі відповідного Акту приймання-передачі, який підписується представниками сторін. Передача Об`єкта в оренду не тягне за собою передачу Орендарю права власності на цей Об`єкт. Власником орендованого Об`єкта залишається Орендодавець, а Орендар володіє та користується Об`єктом на протязі строку оренди. 
Об`єкт вважається переданим в оренду з моменту підписання Акту, зазначеного в пункті 3.1 цього договору. Набуття у Орендаря права володіння та користування Об`єктом виникає одночасно з підписанням сторонами цього Договору та Акту приймання-передачі Об`єкта. 
На виконання умов договору між сторонами складено та підписано Акт приймання-передачі від 07.10.2016 (додаток № 1 до договору оренди №271 від 07.10.2016) у відповідності до якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування комунальне майно – нежитлові приміщення (Об`єкти), що розташовані за адресою: 84700, Донецька область, Волноваський район, місто Волноваха, вулиця Центральна, будинок 11-А. Під час передачі приміщення сторони провели візуальний огляд його технічного стану.
Відповідно до пунктів 4.1, 10.2 договору строк оренди визначено з 07.10.2016 по 07.09.2019 (2 роки 11 місяців). 
Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 07.09.2019, але не довше, ніж до підписання Акту приймання-передачі згідно з пунктом 8.5 договору.
Орендна плата та порядок, розрахунків визначено розділом 5 договору.
Згідно з підпунктом 7.1.15 пункту 7.1, пунктом 8.6 Договору у разі припинення або розірвання Договору Орендар зобов`язаний повернути Орендодавцеві Об`єкт в належному стані, не гіршому, ніж на момент його передачі в оренду, з урахуванням нормального зносу.
Розділом 8 договору сторони передбачили порядок повернення Об`єкта Орендодавцеві.
За змістом пунктів 8.1, 8.4-8.5 договору, повернення Об`єкта Орендодавцеві здійснюється на підставі відповідного Акту приймання-передачі. 
При передачі Об`єкта складається Акт приймання-передачі, який підписується представниками сторін. У ньому відображається стан Об`єкта. Об`єкт вважається фактично переданим Орендарем Орендодавцю з дати підписання Акту приймання-передачі.
Положеннями договору (пункти 10.4, 10.6) передбачено, що зміни в договір можуть бути внесені тільки за взаємною домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до договору. 
Зміни в договорі набирають чинності з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до договору, якщо інше не встановлено в додатковій угоді, договорі або в чинному законодавстві України.
Підпунктом 10.7.1 пункту 10.7 договору передбачено, що його дія припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.
До Договору оренди нежитлових приміщень № 271 від 07.10.2016 неодноразово укладались додаткові угоди.
Керуючись розпорядженням керівника Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області від 26.03.2019 “Про зміну сторони Орендодавця в діючих договорах оренди комунального майна”, 01.04.2019 сторони уклали додаткову угоду № 5 до Договору, якою погодили, що з 01.04.2019 стороною Орендодавцем у договорі № 271 від 07.10.2016 виступає Військово-цивільна адміністрація міста Волноваха Волноваського району Донецької області. Внесені зміни до пункту 12 “Місцезнаходження і реквізити Сторін” договору щодо реквізитів Орендодавця та додатково погоджено, що ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди нежитлових приміщень № 271 від 07.10.2016.
07.09.2019 між сторонами укладено додаткову угоду №4 до Договору, якою погоджено продовження строку його дії до 07.09.2020. 
Листом № 02/01-697 від 23.07.2020, який отримано відповідачем 24.07.2020, позивачем повідомлено про те, що строк дії договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Позивач попередив відповідача про необхідність звільнення орендованих приміщень у строк до 07.09.2020 та підписання Акту приймання-передачі нежитлових приміщень. 
Крім того, 10.08.2020 позивач повторно звернувся до відповідача з листом                        № 02/01-786, який отримано останнім 11.08.2020, в якому зазначив, що не має наміру продовжувати договір оренди, попередивши про необхідність звільнення орендованих приміщень у строк до 07.09.2020 та підписання Акту приймання-передачі нежитлових приміщень.
Листом № 02/01/875 від 03.09.2020, який отримано відповідачем 04.09.2020, з урахуванням вимог частини першої статті 25 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, повідомлено останнього про направлення до спірних приміщень 10.09.2020 представників позивача з метою перевірки орендованих приміщень на цілісність та на відповідність стану з урахуванням нормального зносу, фіксування показань приладів обліку, а також для отримання комплектів ключів від орендованих приміщень та задля підписання Акту прийому-передачі (повернення) орендованих приміщень.
10.09.2020 відповідач відмовився добровільно підписати Акт прийому-передачі та повернути ключі від орендованих приміщень, на підтвердження чого представниками позивача складено акт фіксації відмови особи від підписання документу, копія якого долучена до матеріалів справи. 
У відповідь на претензію позивача № 02/01-1198 від 20.11.2020 про повернення орендованого комунального майна, сплату неустойки та відшкодування вартості комунальних послуг, 25.11.2020 відповідачем направлено лист № 65, в якому останній просив позивача надати належним чином завірені копії договору оренди нежитлових приміщень № 271 та додаткової угоди до нього № 4 від 01.08.2018, а також рахунки на оплату наданих послуг за період жовтень – листопад 2020 року.
Незважаючи на наявність численних повідомлень позивача про припинення   дії договору оренди та зобов`язання повернути орендовані приміщення, відповідачем орендовані приміщення в добровільному порядку не повернуто.  
Вважаючи свої права порушеними, Військово-цивільна адміністрація міста Волноваха Волноваського району Донецької області звернулась до Господарського суду Донецької області з відповідним позовом. 
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносин, колегія суддів зазначає наступне.
Спірні правовідносини у даній справі виникли з приводу виконання сторонами умов договору оренди нежитлових приміщень №271 від 07.10.2016 щодо повернення  орендованого  майно у зв`язку із припиненням орендних правовідносин.
Правовідносини оренди (найму) врегульовані положеннями глави 58 "Найм (оренда)" розділу III "Окремі види зобов`язань" книги   п`ятої "Зобов`язальне право" ЦК України   та   статей 283- 291 Господарського кодексу  України.
Згідно із частиною першою   статті 759 Цивільного кодексу України (далі ЦК України)   за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Частинами першою та шостою   статті 283 Господарського кодексу  України   (далі ГК України) визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення   Цивільного кодексу України   з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
У частині першій   статті 284 ГК України   законодавець як істотні умови договору оренди, визначив, зокрема, строк, на який укладається договір оренди; орендну плату з урахуванням її індексації; умови повернення орендованого майна або викупу.
За частиною першою   статті 773 ЦК України   на наймача покладений обов`язок користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору.
Частиною першою   статті 763 ЦК України   встановлене загальне правило, за яким договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Аналогічні за змістом положення містить частина четверта   статті 284 ГК України, відповідно до якої строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Закінчення строку, на який було укладено договір оренди, є однією з підстав його припинення (частина четверта   статті 291 ГК України).
Виняток з наведеного правила передбачено частиною першою   статті 764 ЦК України, відповідно до якої в разі якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму   ЦК України.
Частиною першою   статті 785 ЦК України   передбачено, що в разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Аналогічні положення містив   Закон України "Про оренду державного та комунального майна"   в редакції   Закону України від 10.04.92 N 2269-XII   (далі - Закон про оренду) до втрати ним чинності з 01.02.2020 (у зв`язку з введенням в дію з 01.02.2020   Закону України від 03.10.2019 N 157-IX "Про оренду державного та комунального майна"). Закон про оренду регламентував умови та порядок використання державного та комунального майна шляхом передачі його в оренду. 
У справі, що розглядається, орендоване майно є комунальним, а тому на ці правовідносини поширюється дія   Закону  України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції що діяла до 01.02.2020 ). Крім того, положення цього   Закону   підлягають застосуванню до спірних правовідносин з огляду на те, що предметом оренди за спірним договором є комунальне майно, право власності на яке зареєстровано за Волноваською міською радою, а також враховуючи, що ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна», який введено в дію з 01.02.2020, встановлено, що договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені. 
За частиною третьою   статті 17 Закону Закону  України "Про оренду державного та комунального майна"    після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.
Водночас за частиною другою цієї ж статті у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Відсутність такого заперечення як в силу   статті 764 ЦК України, так і за приписами частини другої   статті 17   Закону  України "Про оренду державного та комунального майна",   може мати прояв у «мовчазній згоді» і в такому випадку орендар саме в силу закону (а не за власною ініціативою в порядку частини третьої   статті 17 Закону  України "Про оренду державного та комунального майна") може розраховувати, що договір оренди вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
   У контексті наведених норм заява орендодавця про припинення договору оренди за закінченням строку договору є одностороннім правочином, який відображає волевиявлення орендодавця у спірних правовідносинах, що не потребує узгодження з орендарем в силу прямої норми   закону, і є підставою для припинення відповідних зобов`язальних правовідносин.
   Повідомлення орендодавцем орендаря про припинення договору є юридично значимою дією, яка засвідчує наявність такого волевиявлення та забезпечує своєчасну обізнаність з ним іншої сторони, є передумовою для настання обумовлених таким одностороннім правочином наслідків також для іншої особи за правилами абзацу 3 частини третьої   статті 202 ЦК України.
Правова позиція з цього питання викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №910/719/19.
Надаючи оцінку діям орендодавця щодо належного повідомлення орендаря про волевиявлення орендодавця  про відсутність наміру продовження договору оренди нежитлового приміщення №271 від 07.10.2016 на новий строк у зв`язку із закінченням строку на який було укладено договір, колегія суддів зазначає наступне.
Загальний порядок укладання, зміни та розірвання господарських договорів, які вчиняються в письмовій формі, пов`язує момент реалізації учасником правовідносин власного волевиявлення на виникнення, зміну чи припинення правовідносин зі здійсненням ним такого волевиявлення в належний спосіб.
Пунктом 6   статті 3 ЦК України   закріплений принцип справедливості, добросовісності та розумності. Зазначений принцип включає, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість та добросовісно вести переговори.
Правове регулювання процедури припинення орендних правовідносин, наведене у   статті 764 ЦК України   та частині другій   статті 17   Закону України «Про оренду державного та комунального майна», спрямовано на досягнення справедливого балансу між правом орендодавця як власника майна володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд і правом орендаря очікувати на стабільність та незмінність його майнового становища. У контексті наведених вище норм настання наслідків у вигляді припинення чи продовження договору є пов`язаним з дотриманням сторонами орендних правовідносин добросовісної та послідовної поведінки, обумовленої змістом укладеного договору, положеннями господарського законодавства, а також усталеними звичаями ділового обороту та документообігу.
Встановлені по справі обставини свідчать, що  на виконання умов договору між орендарем - Товариством з обмеженою відповідальністю «КСП Наш Будинок Волноваха» та орендодавцем  - Волноваською міською радою  складено та підписано Акт приймання-передачі від 07.10.2016 (додаток № 1 до договору оренди № 271 від 07.10.2016) у відповідності до якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування комунальне майно – нежитлові приміщення (Об`єкти), що розташовані за адресою: 84700, Донецька область, Волноваський район, місто Волноваха, вулиця Центральна, будинок 11-А. 
Також судом встановлено, що 07.09.2019 між сторонами було укладено додаткову угоду  №4 до договору оренди нежитлового приміщення №271 від 07.10.2016, якою сторони внесли зміни у п. 4.1. договору та погодили  термін дії договору до 07.09.2020. 
Матеріалами справи  підтверджується, що листами від 23.07.2020 №02/01-697, від 10.08.2020 №02/01-786, 03.09.2020 №02/01-875З позивачем на адресу відповідача направлялись листи, якими орендодавець, керуючись п. 10.7.1 розділу 10 договору оренди нежитлового приміщення №271 від 07.10.2016 (дія якого продовжена додатковою угодою №4 від 01.04.2019), ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», повідомив орендаря про те, що  дія договору оренди нежитлового приміщення №271 від 07.10.2016 припиняється у разі закінчення строку на який його було укладено. Враховуючи, що дія договору оренди нежитлового приміщення №271 від 07.10.2016 закінчується 07.09.2020, орендодавець зазначав про необхідність у строк 07.09.2020 звільнити орендоване приміщення та підписати відповідний акт приймання-передачі нежитлових приміщень. 
Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що надіславши орендарю листи від 23.07.2020 №02/01-697, від 10.08.2020 №02/01-786, від 03.09.2020 №02/01-875З орендодавцем було чітко висловлено та доведено до відома орендаря про припинення дії договору оренди та волевиявлення орендодавця про відсутність наміру продовження договору оренди нежитлового приміщення №271 від 07.10.2016 на новий строк. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що у даній позивач належним чином виконав свій обов`язок щодо доведення інформації про припинення дії договору до орендаря, а  відповідач належним чином повідомлявся та був обізнаний із  наміром  позивача припинити договірні відносини у зв`язку із закінченням терміну дії договору оренди. Докази отримання відповідних листів містяться в матеріалах справи та їх отримання відповідачем не заперечується. 
Як вже зазначалось, згідно з частиною другою   статті 291 Господарського кодексу  України   договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.
   Аналогічні положення містить частина друга   статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".
   За положенням   статті 764 ЦК України   якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
   Особа, яка не бажає продовжувати дію договору, може повідомити про це іншу сторону як протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору так і до закінчення його строку дії, направивши на адресу іншої сторони відповідного листа (заяву, телеграму, факсограму тощо), зі змісту якого має чітко вбачатись волевиявлення щодо небажання продовження дії договору.
Якщо на дату закінчення строку дії договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.07.2019 у справах №906/742/18, №906/743/18, №906/746/18 від  16.07.2019 у справі №906/744/18, від 13.08.2019 у справі №906/740/18. 
Оскільки сторони не обмежені в праві заявити про припинення або зміну договору як протягом одного місяця після закінчення договору, так і в будь-який час протягом всього строку дії такого договору, позивачем належними доказами у справі підтверджується доведення до відома орендаря відсутність наміру продовження строку дії договору після закінчення строку на який його було укладено, колегія суддів приходить до висновку, що договір оренди нежитлового приміщення №271 від 07.10.2016 є таким, що припинився з 08.09.2020. 
Відповідно до ч. 1        ст. 785 ЦК України    у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Порядок повернення об`єкта оренди було врегульовано сторонами у розділі 8 договору. Зокрема, сторонами встановлено, що повернення об`єкта Орендодавцеві здійснюється на підставі відповідного акту приймання-передачі (п. 8.1. договору); сторони повинні призначити своїх представників не пізніше ніж за 5 робочих днів до закінчення строку дії договору (п. 8.2. договору); протягом строку, визначеного п. 8.2. договору, орендар зобов`язаний звільнити об`єкт і підготувати його до передачі орендодавцеві (п. 8.3. договору); при передачі об`єкта складається акт приймання-передачі, який підписується представниками сторін (п. 8.4. договору); об`єкт вважається фактично переданим з дати підписання акта приймання передачі (п. 8.5. договору). 
Відповідачем до матеріалів справи не надано доказів повернення майна, що є предметом оренди шляхом підписання двостороннього акту передачі орендованого майна, про що свідчить наявний  в матеріалах справи акт фіксації від 10.09.2020 про відмову директора відповідача Мирошникова Р.А. від підписання акту прийому-передачі, складений уповноваженими представниками позивача в присутності директора ТОВ «КСП Наш Будинок Волноваха». 
         Оскільки встановлені по справі обставини свідчать про те, що з 07.09.2020 договір оренди нежитлового приміщення №271 від 07.10.2016 є припиненим, орендар на виконання умов договору,  мав повернути орендоване майно позивачу у зв`язку із закінченням терміну дії договору, підписавши відповідний акт приймання-передачі об`єкту оренди. 
Водночас, у відзиві на позов та в апеляційній скарзі відповідач заперечує укладення між сторонами додаткової угоди №4 від 07.09.2019 до договору оренди нежитлового приміщення №271 від 07.10.2016 та зазначає, що позивач не повідомив відповідача про результати розгляду проекту додаткової угоди №4 від 07.09.2019 в порядку ст. 188 Господарського кодексу України. Крім того,  протягом місяця ані Волноваська міська рада (сторона по договору), ані позивач - Військово-цивільна адміністрація м. Волновахи Донецької області не заявляли про припинення або зміну умов Договору оренди у період з 07.09.2019 по 07.10.2019. У зв`язку з цим, апелянт зазначає, що за відсутності обставин щодо належного повідомлення з боку орендодавця про підписання додаткової угоди №4 від 07.09.2019, якою відповідач пропонував орендодавцю продовжити термін дії договору до 07.09.2020, відповідач продовжував користуватись орендованими приміщеннями, оскільки вважав, що в такому разі  строк дії Договору оренди є продовженим на строк 2 роки 11 місяців, тобто до 07.08.2022 року;
За поясненнями, викладеними у відзиві на позов та в апеляційній скарзі, відповідачем  зазначено, що у грудні 2019 року, директор ТОВ «КСП Наш Будинок Волноваха», не ознайомившись з вимогами Закону України «Про оренду державного та комунального майна», що діяв на той час, щодо продовження строку дії договору оренди, аби упорядкувати договірні взаємовідносини щодо сплати орендної плати на наступний календарний рік, склав у двох примірниках (поставивши підпис та печатку підприємства) та у двох примірниках відніс (тобто здійснив пропозицію про зміну умов Договору) до юридичного відділу позивача Додаткову угоду (без дати укладання та її номеру) до Договору оренди нежитлових приміщень № 271 від 07.10.2016 для подальшого підписання позивачем і узгодження між сторонами дати укладання даної угоди.
Дослідженням матеріалів справи встановлено, що позивачем до позовної заяви додано  копію додаткової  угоди №4 від 07.09.2019 до договору оренди нежитлових приміщень № 271 від 07.10.2016, на яку він посилався як на обставини, які підтверджують припинення строку дії договору оренди 07.09.2020.  
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач наголошує на тому, що додаткова угода №4 від між сторонами не укладалась, оскільки направивиши на адресу позивача проект вказаної додаткової угоди, відповідач не вказану пропозицію від позивача не отримав. 
У клопотанні про витребування доказів, наданому до суду першої інстанції (а.с. 58 т. 1 ),  відповідач  підтвердив, що має оригінал схожої додаткової угоди, але без дати її укладення між сторонами та без номеру. У вказаному клопотанні відповідач зазначав, що саме на підставі цієї додаткової угоди №4 від 07.09.2019 та, відповідно, договору оренди нежитлового приміщення №271 від 07.10.2016, до якого укладено вказану додаткову угоду, виникли спірні правовідносини. Однак, як зазначав відповідач у нього, як і у іншої сторони за договором, відсутній оригінал додаткової угоди  №4 від 07.09.2019, що відповідно змушує відповідача ставити під сумнів наявність такого доказу у позивача.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 02.02.2021 задоволено клопотання відповідача про витребування доказів в порядку ст. 81 ГПК України та зобов`язано позивача надати суду для огляду оригінал додаткової угоди №4 від 07.09.2019 до договору оренди нежитлового приміщення №271 від 07.10.2016.
На виконання вказаних вимог, позивачем надано суду для огляду оригінал додаткової угоди №4 від 07.09.2019 до договору оренди нежитлового приміщення №271 від 07.10.2016, який досліджено судом першої інстанції. Оригінал вказаної додаткової угоди також міститься в матеріалах справи (а.с. 138 т. 1). 
У відповідності до п. 10.4 та 10.5 договору, зміни до договору вносяться виключно за взаємною домовленістю та оформлюються за цими ж правилами, що і договір, тобто у письмовій формі.
Частинами 2, 3,4 статті 188 ГК України встановлено, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.
Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.
У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.
Частиною 2 статті  207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. 
Колегія суддів враховує, що ініціатором підписання додаткової угоди №4 від 07.09.2019 був саме відповідач, тобто саме відповідач звернувся до орендодавця із пропозицією укладення додаткової угоди. В той же час, за відсутності відповіді з боку позивача в порядку ч. 2 ст. 188 ГК України, відповідач, будучи ініціатором укладення додаткової угоди №4 від 07.09.2019, не був позбавлений права передати спір на вирішення суду, як то встановлено ч. 3 ст. 188 ГК України. 
Разом з цим, дослідженням екземплярів додаткових  угод, наданих позивачем та відповідачем встановлено, що їх підписано уповноваженими особами, а саме, з боку орендодавця І.В. Лубінець в особі Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха та орендарем – директором ТОВ «КСП Наш Будинок Волноваха» - Мирошниковим Р.А. Крім того, надані сторонами додаткові угоди (копія та оригінал) свідчать, що вони є ідентичними за змістом, зокрема, в частині узгодження сторонами внесення змін до пункту 4.1., який виклали в наступній редакції «строк дії договору оренди становить до 07.09.2020». Крім того, за наявності заперечень відповідача щодо дати підписання позивачем додаткової угоди, колегія суддів враховує, що позивачем не надано доказів направлення відповідачу копії додаткової угоди №4 від 07.09.2019 із номером та датою її підписання, в той же час, відповідачем не підтверджено належними доказами, що копію проекту додаткової угоди було надіслано позивачу для погодження саме у грудні місяці 2019 року, тобто, після закінчення терміну дії 07.09.2019 договору оренди нежитлового приміщення №271 від 07.10.2016. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявність у відповідача аналогічної за змістом додаткової угоди, але без номеру і дати не свідчить про її відсутність або недійсність. Крім того, вказана додаткова угода підписана сторонами без жодних зауважень та заперечень, містить печатки сторін договору, а тому є невід`ємною частиною договору оренди нежитлових приміщень № 271 від 07.10.2016.
Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Статтею 204 ЦК України передбачено презумпцію правомірності правочину, за приписами якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. 
Факт чинності додаткової угоди № 4 від 07.09.2019, хоча і заперечується відповідачем у межах розгляду даної справи, однак додаткова угода №4 від 07.09.2019 відповідачем у судовому порядку не оспорювалась, не зважаючи на те, що підставою припинення дії договору оренди, позивач зазначав саме вказану додаткову угоду, про що свідчать листи позивача від 23.07.2020, 10.08.2020, 03.09.2020 та  проти факту укладення якої заперечував відповідач. 
Крім того, досліджуючи питання щодо зазначення у пункті 3 додаткової угоди № 4 від 07.09.2019 даних про те, що вона укладена до договору оренди нежитлових приміщень № 440 від 02.01.2018, суд першої інстанції виходив з того, що у вступній частині додаткової угоди міститься посилання про те,  що додаткова угода укладена до договору оренди нежитлових приміщень № 271 від 07.09.2016, сторони вказаної угоди є сторонами договору, який є предметом розгляду даної справи та означена додаткова угода підписана з боку обох сторін (які є сторонами даного спору). У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що додаткова угода №4 від 07.09.2019 є такою, що укладена саме до договору оренди нежитлового приміщення № 271 від 07.10.2016.
Щодо доводів апелянта з приводу повноважень Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області на підписання додаткової угоди №4 від 07.09.2019 та додаткової угоди №5 від 01.04.2019, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 1 Закону України “Про військово-цивільні адміністрації” встановлено, що військово-цивільні адміністрації здійснюють на територіях відповідних територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України, повноваження сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад, виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад, сільських, селищних, міських голів та інші повноваження, визначені цим Законом.
Військово-цивільні адміністрації є юридичними особами публічного права і наділяються цим та іншими законами повноваженнями, у межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Військово-цивільні адміністрації населених пунктів набувають прав та обов`язків з дня внесення запису про їх державну реєстрацію як юридичних осіб до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань.
Статтею 18-1 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.
Військово-цивільні адміністрації населених пунктів здійснюють делеговані повноваження органів виконавчої влади, надані органам місцевого самоврядування законами України (частина друга статті 4 Закону України “Про військово-цивільні адміністрації”).
Розпорядженням керівника Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха від 01.04.2019 № 7 затверджено Положення про роботу Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області.
Згідно з пунктом 1.1 зазначеного Положення відповідно до Указу Президента України від 17.01.2019 № 12/2019 “Про утворення військово-цивільної адміністрації”, Закону України “Про військово-цивільні адміністрації” для виконання повноважень місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування у місті Волноваха створено військово-цивільну адміністрацію. 
Отже, Військово-цивільна адміністрація міста Волноваха Волноваського району Донецької області – це тимчасовий державний орган, що здійснює на території міста Волноваха, сіл Новопавлівка, Новогригорівка та Трудове, повноваження Волноваської міської ради та її виконавчих органів, та інші повноваження, які визначені Законом України “Про військово-цивільні адміністрації” і забезпечує: виконання положень Конституції України і Законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, органів виконавчої влади; законність і правопорядок, додержання прав і свобод громадян, права кожного на доступ до публічної інформації; виконання державних, розробку і реалізацію регіональних програм соціально-економічного розвитку, програм розвитку міста; підготовку виконання міського бюджету та звітність щодо його реалізації; реалізацію делегованих повноважень органів виконавчої влади відповідним органам місцевого самоврядування Законами України.
Відповідно до ч. ч. 11, 12 ст.  3 Закону України “Про військово-цивільні адміністрації” повноваження військово-цивільних адміністрацій населених пунктів починаються з дня внесення запису про їх державну реєстрацію як юридичних осіб до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань і припиняються у день відкриття першої сесії новообраної відповідної ради. Повноваження військово-цивільних адміністрацій здійснюються ними в порядку, визначеному законами України для здійснення повноважень відповідних органів місцевого самоврядування, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
Датою внесення запису про державну реєстрацію Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області (код ЄДРПОУ 42849315), як юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань є 27.02.2019. 
Таким чином, відповідно до вищенаведених приписів Закону України “Про військово-цивільні адміністрації” позивач тимчасово набув  право здійснювати повноваження відповідного органу місцевого самоврядування. 
Частиною 1 статті 770 ЦК України передбачено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця.
Відповідно до частини 2 статті 15 і частини 1 статті 23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"  у разі зміни власника майна, переданого в оренду, до нового власника переходять права і обов`язки за договором оренди. Передача майна в оренду не припиняє права власності на це майно. В разі переходу права власності до інших осіб договір оренди зберігає чинність для нового власника. В той же час, системний аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що автоматична заміна орендодавця, тобто без внесення відповідних змін до договору оренди, допускається лише в разі переходу до іншої особи права власності на об`єкт оренди. 
Як вбачається з матеріалів справи, орендоване майно перебуває у комунальній власності в особі Волноваської міської  ради. Саме Волноваська міська рада була орендарем згідно умов договору оренди нежитлових приміщень №271 від 07.10.2016 року. 
На підставі Указу Президента України «Про утворення військово-цивільних адміністрацій» від 17.01.2019 №12/2019, Військово-цивільна адміністрація міста Волноваха Волноваського району Донецької області здійснює тимчасові повноваження Волноваської міської ради, в особі керівника Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області, в особі Лубінця І.В. 
Водночас, наявне визначення  Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області органом, що тимчасово здійснює повноваження Волноваської міської ради та уповноваженого  на тимчасове виконання повноважень міської ради, в тому числі повноважень виступати орендодавцем нерухомого майна, що перебуває у комунальній власності, жодним чином не породжує автоматичної заміни орендодавця за договором оренди нежитлових приміщень №271 від 07.10.2016. 
Наведені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 03.03.2020 у справі №916/806/19. 
У зв`язку з цим, з метою впорядкування орендних правовідносин, сторонами було укладено додаткову угоду №5 від 01.04.2019 до договору оренди нежитлових приміщень №271 від 07.10.2016, якою, на підставі розпорядження керівника Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області  від 26.03.2019 «Про зміну сторони Орендодавця в діючих договорах оренди комунального майна», сторони внесли зміни до договору оренди нежитлових приміщень №271 від 07.10.2016 та зазначили, що з 01.04.2019 орендодавцем виступає Військово-цивільна адміністрація міста Волноваха Волноваського району. 
Вказана додаткова угода підписана сторонами договору оренди без зауважень та заперечень, орендарем не оскаржувалась, отже є чинною.
Таким чином, встановлені по справі матеріали свідчать, що органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних орендних правовідносинах є Військово-цивільна адміністрація міста Волноваха Волноваського району Донецької області, про що сторони дійшли згоди, шляхом укладення додаткової угоди №5 від 01.04.2019. 
За таких підстав доводи апелянта про те, що Військово-цивільна адміністрація міста Волноваха не є правонаступником Волноваської міської ради та не отримало право кредитора за договором оренди нежитлових приміщень №271 від 07.10.2016 не можуть бути прийняті до уваги.  
Доводи апелянта про те, що отримання позивачем щомісячної орендної плати за договором оренди № 271 від 07.10.2016 після спливу строку дії договору, не повернення її відповідачу (як факт незгоди), є фактичним підтвердженням визнання позивачем продовження строку дії договору оренди № 271 від 07.10.2016, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки встановлені по справі обставини свідчать про припинення 07.09.2020 строку дії договору, отже сплата орендної плати не є безумовним доказом продовження дії договору. 
Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги в частині витребування у ТОВ «КСП Наш Будинок Волноваха» належного позивачу орендованого майна, суд першої інстанції виходив із доведеності обставин незаконного перебування орендованого  нерухомого майна у відповідача, отже, з огляду на відсутність у відповідача правової підстави для утримання майна позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для захисту майнових прав та законних інтересів орендодавця - Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області шляхом застосування правового механізму, передбаченого   статтею 387 ЦК України.
Проте, апеляційний господарський суд не погоджується із зазначеними висновками суду  першої інстанції в цій частині та вважає їх передчасними, виходячи з наступного.
Матеріали справи свідчать, що позовні вимоги  позивач обґрунтовував з посиланням на доведеність факту перебування орендованого майна у незаконному володінні  відповідача, у зв`язку з чим, для відновлення свого порушеного права просив суд витребувати з незаконного володіння  відповідача орендовані нежитлові приміщення, застосовуючи правовий  механізму відновлення порушеного права власності, передбачений  статтею 387 ЦК України.  
Згідно зі   статтею 387 ЦК   України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Віндикацією є передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна або особи, яка має речове право на майно (титульний володілець), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу правомочностей.
Предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном невласника про повернення індивідуально визначеного майна з чужого незаконного володіння.
Предмет доказування у таких справах становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як-от: факти, що підтверджують його право власності або інше суб`єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача, наявність майна в натурі у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.
Разом із тим необхідно розмежовувати захист права власності шляхом подання віндикаційного позову та невиконання чи виконання з порушенням умов договірного зобов`язання.
Наявність між сторонами зобов`язальних правовідносин виключає можливість пред`явлення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння, оскільки передання майна в користування особі, яка зобов`язалася повернути це майно після закінчення строку, на який воно передано, але не виконує цього обов`язку, базується на умовах укладеного між сторонами договору та регулюється відповідно розділу III книги 5   ЦК України. Майно, передане власником іншій особі у володіння або користування за договором між ними, не може вважатися таким, що вибуло із володіння власника не з його волі.
Отже, для застосування передбаченого   статтею 387 ЦК   України правового механізму відновлення порушеного права власності необхідним є встановлення наступних обставин у їх сукупності: існування в натурі індивідуально визначеного майна з ідентифікуючими ознаками на момент подачі позову та прийняття судом рішення про його витребування; наявність підтвердженого права власності або права законного володіння у позивача на відповідне майно; відсутність у власника чи титульного володільця можливості здійснювати фактичне володіння цим майном через те, що відповідач на момент подачі позову та прийняття рішення у справі фактично тримає його у себе; відсутність договірних відносин між позивачем і відповідачем, оскільки в протилежному випадку застосовуються зобов`язально-правові способи захисту права власності.
Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №910/17416/18.
Встановлені по справі обставини свідчать, що орендоване майно - нежитлові приміщення, про витребування якого  заявлено позов у даній справі, було передано позивачем відповідачу на підставі акту приймання-передачі  від 07.10.2016 на виконання договору оренди нежитлових приміщень №271 від 07.10.2016. Отже, протягом дії договору оренди нежитлових приміщень №271 від 07.10.2016 нерухоме майно перебувало у відповідача на законних підставах, оскільки використовувалось останнім в межах договору оренди. Тобто, між сторонами існували договірні правовідносини, що в даному випадку виключає можливість застосування до позовних вимог механізму відновлення порушеного права в порядку ст. 387 ЦК України шляхом витребування з незаконного володіння орендованого майна після припинення строку дії договору. 
В той же час, задовольняючи позовні вимоги в частині витребування майна з чужого незаконного володіння, суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, у зв`язку з чим, дійшов помилкового висновку про правомірність обраного позивачем способу захисту порушеного права в порядку, встановленому  статтею 387 ЦК   України, задовольнивши позов про витребування майна з чужого незаконного володіння ТОВ «КСП Наш Будинок Волноваха». 
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в цій частині як такого, що прийнято при невірному застосуванні норм матеріального права.
Водночас, виходячи із встановлених по справі обставин, договір оренди нежитлових приміщень №271 від 07.10.2016 припинив свою дію 07.09.2020,  отже, право відповідача на користування орендованим майном припинилось із закінченням терміну дії договору оренди. 
Порядок повернення об`єкта оренди було врегульовано сторонами у розділі 8 договору. Зокрема, сторонами встановлено, що повернення об`єкта Орендодавцеві здійснюється на підставі відповідного акту приймання-передачі (п. 8.1. договору); сторони повинні призначити своїх представників не пізніше ніж за 5 робочих днів до закінчення строку дії договору (п. 8.2. договору); протягом строку, визначеного п. 8.2. договору, орендар зобов`язаний звільнити об`єкт і підготувати його до передачі орендодавцеві (п. 8.3. договору); при передачі об`єкта складається акт приймання-передачі, який підписується представниками сторін (п. 8.4. договору); об`єкт вважається фактично переданим з дати підписання акту приймання передачі (п. 8.5. договору). 
Таким чином, наведені умови договору свідчать про виникнення у відповідача обов`язку повернути орендоване майно після закінчення терміну дії договору оренди. Оскільки договір оренди нежитлових приміщень №271 від 07.10.2016 припинив свою дію,  орендар   зобов`язаний повернути орендоване майно   орендодавцю.
Натомість, після закінчення терміну дії договору відповідач не приступив до виконання своїх договірних зобов`язань, а саме не повернув об`єкт оренди позивачу, про що свідчить наявний в матеріалах справи акт фіксації  відмови щодо повернення орендованого майна на вимогу орендодавця від 10.09.2020 (а.с. 26 т. 1). 
Колегія суддів вважає, що за встановленими обставинами по справі, які свідчать про припинення дії договору оренди, як належний спосіб захисту прав позивача  застосовуються зобов`язально-правові способи захисту права власності, а тому вимога позивача про зобов`язання відповідача повернути Військово-цивільній адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області нежитлові приміщення є правомірною та відповідає належному способу захисту порушених прав позивача та є найбільш ефективною в розрізі спірних правовідносин. 
У зв`язку з цим, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість рішення суду першої інстанції в  частині задоволення позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача повернути Військово-цивільній адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області нежитлових приміщень у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди, а тому, рішення суду в означеній частині підлягає залишенню без змін. 
Колегія суддів погоджується з правомірним висновком місцевого господарського суду, що договір оренди нежитлових приміщень №271 від 07.10.2016 припинив свою дію з 08.09.2020, позивач, у строк, визначений умовами договору предмет оренди не повернув, отже, згідно з умовами договору оренди відповідач зобов`язаний повернути орендоване майно власнику.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області до ТОВ “Комерційне соціальне підприємство Наш будинок Волноваха” про витребування майна із чужого незаконного володіння, а саме, нежитлових приміщень загальною площею 201,4 кв.м., що розташовані за адресою: вулиця Центральна, будинок 11-А, місто Волноваха, Волноваського району, Донецької області, 84700, до складу якого входять: нежитлове приміщення №12 площею 12,8 кв.м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення №13 площею 1,9 кв.м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення №14 площею 1,9 кв.м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення №15 площею 10,5 кв.м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення №16 площею 1,6 кв.м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення №19 площею 11,8 кв.м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення №20 – столярний цех площею 85,5 кв.м. на 1 поверсі, кімната №28 площею 13,2 кв.м. на 2 поверсі, нежитлове приміщення №29 площею 4,8 кв.м. на 2 поверсі, кімната №39 площею 3,0 кв.м. на 2 поверсі, кімната №40 площею 23,8 кв.м. на 2 поверсі, кімната №41 площею 10,3 кв.м. на 2 поверсі, кімната №42 площею 19,4 кв.м. на 2 поверсі, кімната №43 площею 0,9 кв.м. на 2 поверсі, та прийняття в цій частині нового рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
В той же час, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції про наявність підстав задоволення позову в частині зобов`язання ТОВ “Комерційне соціальне підприємство Наш Будинок Волноваха” повернути Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області нежитлові приміщення загальною площею 201,4 кв.м., що розташовані за адресою: вулиця Центральна, будинок 11-А, місто Волноваха, Волноваського району, Донецької області,  у зв`язку з чим, рішення суду першої інстанції в цій частині  залишається без змін, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків місцевого господарського суду, а тому підстави для скасування зазначеного рішення в цій частині відсутні. 
Враховуючи викладене, з урахуванням встановлених по справі обставин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.  
Оскільки апеляційна скарга відповідача  підлягає задоволенню частково, то, з урахуванням  положень статті 129 ГПК України, здійснені  ним судові витрати за апеляційною скаргою підлягають відшкодуванню пропорційно розміру  задоволених вимог.
Керуючись статтями 129, 270, 271, 180, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтею 276 Господарського процесуального кодексу України,  колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Комерційне соціальне підприємство Наш будинок Волноваха” задовольнити частково. 
Рішення Господарського суду Донецької області від 13.04.2021 у справі №905/2146/20 в частині задоволення  позовних  вимог Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю “Комерційне соціальне підприємство Наш будинок Волноваха” про витребування майна із чужого незаконного володіння, а саме, нежитлових приміщень загальною площею 201,4 кв.м., що розташовані за адресою: вулиця Центральна, будинок 11-А, місто Волноваха, Волноваського району, Донецької області, 84700, до складу якого входять: нежитлове приміщення №12 площею 12,8 кв.м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення №13 площею 1,9 кв.м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення №14 площею 1,9 кв.м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення №15 площею 10,5 кв.м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення №16 площею 1,6 кв.м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення №19 площею 11,8 кв.м. на 1 поверсі, нежитлове приміщення №20 – столярний цех площею 85,5 кв.м. на 1 поверсі, кімната №28 площею 13,2 кв.м. на 2 поверсі, нежитлове приміщення №29 площею 4,8 кв.м. на 2 поверсі, кімната №39 площею 3,0 кв.м. на 2 поверсі, кімната №40 площею 23,8 кв.м. на 2 поверсі, кімната №41 площею 10,3 кв.м. на 2 поверсі, кімната №42 площею 19,4 кв.м. на 2 поверсі, кімната №43 площею 0,9 кв.м. на 2 поверсі – скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову. 
В іншій частині рішення Господарського суду Донецької області від 13.04.2021 у справі №905/2146/20 залишити без змін. 
Абзац 3 рішення Господарського суду Донецької області від 13.04.2021 у справі №905/2146/20 викласти у наступній редакції: 
«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Комерційне соціальне підприємство Наш Будинок Волноваха” (85700, Донецька область, Волноваський район, місто Волноваха, вулиця Центральна, будинок 11-А; код ЄДРПОУ 03337800) на користь Волноваської міської  військово- цивільної  адміністрації Волноваського району Донецької області  (85700, Донецька область, Волноваський район, місто Волноваха, вулиця Центральна, будинок 88; код ЄДРПОУ 44048570) судовий збір у сумі 1051,00 грн»
Стягнути з Волноваської міської  військово- цивільної  адміністрації Волноваського району Донецької області (85700, Донецька область, Волноваський район, місто Волноваха, вулиця Центральна, будинок 88; код ЄДРПОУ 42849315) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Комерційне соціальне підприємство Наш Будинок Волноваха” (85700, Донецька область, Волноваський район, місто Волноваха, вулиця Центральна, будинок 11-А; код ЄДРПОУ 03337800) судовий збір у сумі 1576,50 грн за подання апеляційної скарги. 
Господарському суду Донецької області видати відповідні накази. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
       Повний текст постанови складено   11.08.2021 

Головуючий суддя                                                                    В.В. Лакіза

Суддя                                                                                           Л.І. Бородіна  

Суддя                                                                                           О.В. Плахов