КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/8722/2021                                         
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
            05 серпня 2021 року                                                                м. Київ
                                                                                                              Справа № 367/6509/20
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                            Ящук Т.І., 
суддів                                                                        Махлай Л.Д., Немировської О.В.,  
за участю секретаря  судового засідання              Кравченко Н.О.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 23 листопада 2020 року, постановлену у складі судді Саранюк Л.П., 
у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - виконавчий комітет Бучанської міської ради про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна, 
 
встановив:
 
У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна.
Одночасно в позовній заяві поставила питання про призначення у справі судово-психіатричної експертизи, посилаючись на те, що вона є онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котра страждає стійким психічним розладом здоров`я, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними і потребує встановлення над нею опіки. Проведення вищевказаної експертизи просила доручити експертам відділення амбулаторних судово-психіатричних експертиз Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» смт. Глеваха Васильківського району Київської області. 
На вирішення експертизи просила поставити такі запитання: 
1) чи страждає  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на будь-яке психічне захворювання? 
2) чи є захворювання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хронічним та стійким? 
3) чи дозволяє психічне захворювання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлювати значення своїх дій та (або) керуватися ними?
 
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 23 листопада 2020 року клопотання задоволено.
Призначено у справі № 367/6509/20 судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам відділення амбулаторних судово-психіатричних експертиз Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» смт. Глеваха Васильківського району Київської області, попередивши їх про кримінальну відповідальність передбачену ст.ст. 384, 385 КК України. На вирішення експертів поставлено питання:
1) чи страждає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на будь-яке психічне захворювання?
2) чи є захворювання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хронічним та стійким?
3) чи дозволяє психічне захворювання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлювати значення своїх дій та (або) керуватися ними?
 
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в який просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. 
Вказує, що ОСОБА_2 навмисно ввела суд в оману та не залучила до участі у справі ОСОБА_1 , який є рідним сином ОСОБА_3 , проживає разом з нею та постійно піклується про неї. Тому заявник повинна була залучити його до участі у справі як заінтересовану особу. 
Зазначає, що 12 грудня 2006 року ОСОБА_3 склала заповіт, про те, що на випадок її смерті все майно, що їй належить, має перейти ОСОБА_2 . На початку 2017 року ОСОБА_2 забрала у своєї бабці всі документи, які посвідчують право власності на майно, в тому числі і паспорт громадянина України. На неодноразові прохання ОСОБА_3 повернути документи ОСОБА_2 не реагувала. 12 липня 2017 року ОСОБА_3 уповноважила свого сина ОСОБА_1  представляти її інтереси з питань, пов`язаних із захистом її прав та законних інтересів, як власника належного їй на праві власності майна. В подальшому документи, які посвідчують право власності на майно, в тому числі і паспорт громадянина України були відновлені ОСОБА_1 . Не маючи довіри до своєї внучки ОСОБА_2 ,   01.09.2018 року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 будинок та земельні ділянки. 
Дізнавшись про те, що ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1  своє майно, ОСОБА_2 27 вересня 2018 року звернулась з позовом до Ірпінського міського суду Київської області до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договорів дарування недійсними і 04.01.2019 року судом винесено ухвалу про відкриття провадження у справі. Звертає увагу суду на те, що постановою Київського апеляційного суду від 10 вересня 2020 року задоволено клопотання ОСОБА_2 про витребування оригіналів медичних документів з медичних закладів у цивільній справі №367/6751/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договорів дарування недійсними.
Стверджує, що ОСОБА_3 при вчиненні договорів дарування  на користь сина ОСОБА_1   усвідомлювала значення своїх дій та керувала ними, а також активно використовувала свої права для того, щоб покласти край свавіллю, яке розпочала її внучка ОСОБА_2 , тому відсутні підстави для задоволення заяви про визнання ОСОБА_3 недієздатною.
 
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 підтримали доводи апеляційної скарги, просили ухвалу суду скасувати.
Представник заявника ОСОБА_5 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін.  
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Задовольняючи заяву про призначення судової-психіатричної експертизи ухвалою суду від 23 листопада 2020 року, суд першої інстанції виходив з того, що для вирішення питання про те, чи здатна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, необхідні спеціальні знання в галузі психіатрії. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає нормам процесуального права та матеріалам справи. 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулась до суду в порядку окремого провадження із заявою, в якій просить визнати недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити її опікуном ОСОБА_2 . 
В заяві ОСОБА_2 посилається те, що вона є онукою ОСОБА_3 , яка протягом останніх декількох років має хронічний, стійкий розлад, внаслідок чого не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вказані обставини обґрунтовує викликами медичної допомоги, дільничних лікарів, перебуванням ОСОБА_3 у лікарні, стаціонарним лікуванням після забоїв, які виникли в результаті збиття її автомобілем та показами свідків. Посилаючись на викладене, заявник просить витребувати медичну документацію та призначити судово-психіатричну експертизу. 
 
Згідно із ч.3, 4 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом із додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.
Згідно ч.3 ст.296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.  
Відповідно до ч.1 статті 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.
Згідно п.2 ч.1 ст.105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.
Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, сторонами ( стороною ) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Згідно з ст. 21 Закону України «Про психіатричну допомогу», судово-психіатрична експертиза в цивільних справах призначається і проводиться на підставах та в порядку, передбачених законом.
Таким чином, метою проведення судово-психіатричної експертизи при розгляді зазначеної категорії цивільних справ є з`ясування наявності чи відсутності підстав для визнання фізичної особи недієздатною, а саме: встановлення наявності або відсутності психічного розладу у особи; з`ясування, чи є психічний розлад здоров`я конкретної особи стійким і хронічним або тимчасовим, а також визначення ступеня впливу цього розладу на здатність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.
Встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про визнання недієздатною ОСОБА_3 , 1930 р.н., яка є її бабусею, у зв`язку чим заявила клопотання про призначення по справі судово-психіатричної експертизи на предмет встановлення наявності у ОСОБА_3 психічного захворювання, можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
З огляду на зміст заяви про визнання особи недієздатною, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для призначення експертизи, оскільки у даній категорії справ призначення такої експертизи є обов`язковою відповідно до ст. 298, п.2  ч.1 ст.105 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони не спростовують висновків суду в оскаржуваній ухвалі та не свідчать про  порушення судом норм  процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали суду. 
Крім того, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції скаржником та його представником також не наведено підстав, з яких можливо  було б  вважати, що судом першої інстанції при розгляді заяви про призначення судової-психіатричної експертизи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, або порушено норми процесуального права. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 наполягав на розгляді клопотання про залучення його до участі в справі в якості заінтересованої особи, оскільки він  має бажання поставити експерту свої питання щодо психічного стану ОСОБА_3 . 
Однак, судом апеляційної інстанції таке клопотання розглянуто бути не може, оскільки на цій стадії судового розгляду питання щодо залучення заінтересованої особи  не є компетенцією суду апеляційної інстанції, адже справа перебуває на розгляді  в суді першої інстанції, рішення у справі на даний час не прийнято, а тому клопотання скаржника про залучення його до участі в справі в якості заінтересованої особи має вирішуватись саме судом першої інстанції. 
При цьому вбачається, що питання на вирішення судово-психіатричної експертизи поставлені судом в оскаржуваній ухвалі в межах заявлених вимог та з урахуванням обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.  Інші питання для вирішення судово-психіатричної експертизи виходять за межі предмету доказування при розгляді даної категорії справ - заяви про визнання особи недієздатною, а тому доводи скаржника про те, що у ОСОБА_1 існує необхідність поставити свої запитання експертам,  є безпідставними.   
 
Клопотання представника заявника ОСОБА_5 про закриття апеляційного провадження з тих підстав, що ОСОБА_1 не є учасником справи і оскаржуваною ухвалою не вирішувались питання про його права та обов`язки, колегією суддів відхилено, оскільки в матеріалах справи наявна обґрунтована заява ОСОБА_1 про залучення його до участі в справі в якості заінтересованої особи, яка повинна бути вирішена судом першої інстанції.   
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки у даній категорії справ призначення судово-психіатричної експертизи є обов`язковим відповідно до  ст. 298 , п.2  ч.1 ст.105 ЦПК України.
Отже, доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають, а тому підстав для скасування ухвали не вбачається. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що  ухвала  Ірпінського міського суду Київської області від 23 листопада 2020 року є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування немає, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.  
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-379, 381-383 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.    
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 23 листопада 2020 року - залишити без змін.      
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття  та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
Повний текст постанови складено 12 серпня 2021 року. 

Суддя  - доповідач:                                                                     Ящук Т.І. 
 
Судді:                                                                                           Махлай Л.Д.
                                                                                                         
                                                                                                       Немировська О.В.