Ухвала
 
16 червня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 522/19771/18
провадження № 61-10177св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Висоцької В. С., 
суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), 
Ткачука О. С.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»,
треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторія Юріївна, Другий Приморський відділ Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», який є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2019 року у складі судді Абухіна Р. Д., та постанову Одеського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року у складі колегії суддів: Сегеди С. М., Гірняк Л. А., Цюри Т. В.,
у справі за позовом  ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторія Юріївна, Другий Приморський відділ Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила суд визнати виконавчий напис від 02 вересня 2014 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В. Ю., за реєстровим № 1332 щодо звернення стягнення на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 94,5 кв. м таким, що не підлягає виконанню.
Квартира є предметом іпотеки згідно з іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н. Ю. 
02 вересня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В. Ю. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 1332, з метою задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») у розмірі 3 891 002,87 грн за договором про надання споживчого кредиту від 11 березня 2008 року № 11311849000.
ОСОБА_1 посилалась на те, що їй про наявність виконавчого напису стало відомо випадково в грудні 2017 року, мотивувала позов тим, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було дотримано вимог законодавства, а саме: подані документи повинні підтверджувати безспірністьзаборгованості боржника перед стягувачем.
Зазначала, що заборгованість не є безспірною і не може вважатись обґрунтованою, адже на момент вчинення відповідачем виконавчого напису між сторонами існував судовий спір за позовом ПАТ «Дельта Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 11 березня 2008 року № 11311849000, за наслідками розгляду якого рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 07 грудня 2016 року, відмовлено ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності, який сплинув 01 червня 2012 року, а банк звернувся з позовом до суду лише 28 жовтня 2013 року.
Зазначені обставини свідчать про те, що на час вчинення виконавчого напису (02 вересня 2014 року) в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором, що підтверджує відсутність ознак безспірності заборгованості, та навпаки спростовує безспірність такої заборгованості позивача за зазначеним кредитним договором.
Також вказувала, що у листі від 24 квітня 2009 року, який отримано ОСОБА_1 28 квітня 2009 року, банк, керуючись п. 5.5, п. 12.1 кредитного договору, зазначив, що вважає термін дострокового повернення кредиту таким, що настав, з вимогою достроково виконати зобов'язання за кредитним договором. Зазначеним листом банк змінив графік повернення кредиту, встановивши нову кінцеву дату повернення кредиту, з урахуванням п. 12.1 кредитного договору, датою повернення кредиту є 32 календарний день з дати одержання (28 квітня 2009 року) позичальником повідомлення від банку про дострокове повернення кредиту, тобто 30 травня 2009 року.
Отже, з наступного дня за 30 травня 2009 року, тобто з 01 червня 2009 року, почався відлік строку позовної давності, і саме з цієї дати у банку виникло право на позов про повернення заборгованості за кредитним договором та договорами поруки. 
З урахуванням відступлення прав за кредитним договором від ПАТ «УкрСиббанк» 08 грудня 2011 року, новим кредитором у зазначеному зобов'язанні є ПАТ «Дельта Банк» та всі дії вчинені ПАТ «УкрСиббанк» до переходу права вимоги є обов'язковими для нового кредитора ПАТ «Дельта Банк».
Зазначені обставини встановлені рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2016 року у справі № 520/14393/13-ц та ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 07 грудня 2016 року у справі № 22-ц/785/5545/16, у зв`язку з чим, виходячи із положень частини четвертої статті 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню.
Виконавчий напис вчинено 02 вересня 2014 року, тобто поза межами строку позовної давності, що вказує на беззаперечні обставини відсутності безспірності зазначених вимог.
Вимоги відповідно до статті 35 Закону України «Про іпотеку» позивач не отримував та про ініціювання відповідачем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором не знав до 12 грудня 2017 року, адже саме тоді представником позивача здійснено ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, у зв'язку із отриманням позивачем 08 грудня 2017 року постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 02 вересня 2014 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В. Ю., за реєстровим № 1332 щодо звернення стягнення на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 94,5 кв. м, що є предметом іпотеки згідно з іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н. Ю. 11 березня 2008 року, за реєстровим № 878, з метою задоволення вимог ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 3 891 002,87 грн за договором про надання споживчого кредиту від 11 березня 2008 року № 11311849000.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до пункту 3 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій), та частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат», для вчинення виконавчого напису необхідна наявність двох умов: подані документи повинні підтверджувати безспірність заборгованості або інше: відповідальності боржника перед стягувачем; з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Крім того, статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1, а також підпунктами 3.1, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).
Крім того, судрозглянув спір щодо заборгованості за кредитним договором від 11 березня 2008 року № 11311849000, а саме рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2016 року у справі № 520/14393/13-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 07грудня 2016 року, в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» про стягнення зОСОБА_1 заборгованості за вищезазначеним кредитним договором відмовлено, у зв`язку зі спливом строку позовної давності, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Отже, факт наявності вищезазначених судових рішень, спростовує висновок нотаріуса про безспірність заборгованості боржника.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Одеського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2019 року залишено без змін.
Постанова мотивована тим, що суд першої інстанції правомірно вказав, що станом на час вирішення справи в суді спір щодо заборгованості за кредитним договором від 11 березня 2008 року № 11311849000 вже розглянутий. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2016 року у справі № 520/14393/13-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 07 грудня 2016 року, а також постановою Верховного Суду від 26 грудня 2018 року, в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» про стягнення з  ОСОБА_1 заборгованості за вищезазначеним кредитним договором відмовлено, у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Таким чином, факт наявності вищезазначених судових рішень, спростовує висновок нотаріуса про безспірність заборгованості боржника.
З урахуванням положень п.п. 1.2.2, п. 5.5 та п. 12.1 кредитного договору, а також листа АКІБ «УкрСиббанк» від 24 квітня 2009 року про повідомлення  ОСОБА_1 , що термін дострокового повернення кредиту настав, який отриманий нею особисто 28квітня 2009 року, банк змінив графік повернення кредиту, встановивши нову кінцеву дату його повернення. 
Згідно з п. 12.1 кредитного договору, датою повернення кредиту є 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку (28 квітня 2009 року), тобто до 30травня 2009 року.
У зв`язку з цим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що строк для пред`явлення відповідачем вимоги до позивача закінчився 30травня 2012 року.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У липні 2020 року ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», який є правонаступником ПАТ «Дельта Банк», звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій, у якій просить скасувати вказані судові рішення та відмовити у задоволенні позову.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду від 22 вересня 2020 рокузадоволено заяву ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС»про залучення як правонаступника ПАТ «Дельта Банк», залучено ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС»як правонаступника ПАТ «Дельта Банк», відкрито касаційне провадження та витребувано цивільну справу.
26 жовтня 2020 року до Верховного Суду надійшла витребовувана справа.
Ухвалою Верховного Суду від 19 травня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
У касаційній скарзі ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо використання терміну «безспірність заборгованості» (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.

 
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
11березня 2008 року між  ОСОБА_1 , яка після реєстрації шлюбу взяла прізвище « ОСОБА_1 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб                                     серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 728 (а. с. 17) та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») укладено договір про надання споживчого кредиту № 11311849000, умовами якого передбачено надання банком позичальнику кредит в сумі 302 000 дол. США з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 12 березня 2029 року, а враховуючи зміни та доповнення до 11березня 2038 року.
На забезпечення виконання умов за кредитним договором 11 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н. Ю., за реєстровим № 878. Предметом іпотеки за зазначеним договором іпотеки є квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 94,5 кв. м.
08грудня 2011 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір відступлення прав вимог, за яким АКІБ «УкрСиббанк» відступив право вимоги за кредитним договором на користь ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якого, новим кредитором у зазначеному зобов`язанні є ПАТ «Дельта Банк», також здійснено відступлення за договором іпотеки.
02вересня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В. Ю. видано виконавчий напис за реєстровим № 1332, яким запропоновано звернути стягнення на квартиру, розташовану за адресою:  АДРЕСА_1 , загальною площею 94,5 кв. м, що є предметом іпотеки згідно з іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н. Ю. 11 березня 2008 року за реєстровим № 878, з метою задоволення вимог ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 3 891 002,87 грн за договором про надання споживчого кредиту від 11 березня 2008 року № 11311849000.
Державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 28 листопада 2017 року ВП № 55200758 по примусовому виконанню виконавчого напису за реєстровим № 1332.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2016 року у справі № 520/14393/13-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 07грудня 2016 року, а також постановою Верховного Суду від 26 грудня 2018 року, в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» про стягнення з  ОСОБА_1 заборгованості за вищезазначеним кредитним договором відмовлено, у зв`язку зі спливом строку позовної давності                                    (а.с. 29 - 31, 32 - 35, 78 - 80).
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411 ЦПК України, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі за касаційною скаргою ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» зазначає пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, тобто відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо використання терміну «безспірність заборгованості».
Проте, зазначена підстава касаційного оскарження не знайшла свого підтвердження, під час перегляду справи в межах доводів касаційної скарги, оскільки є висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Разом з тим відповідно до пункту 4 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). Якщо ухвала про відкриття касаційного провадження мотивована також іншими підставами, за якими відсутні підстави для закриття провадження, касаційне провадження закривається лише в частині підстав, передбачених цим пунктом.
Верховний Суд зазначає, що у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18), від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19) вже викладено висновок щодо подібних правовідносин.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.
Крім того, Верховний Суд не вважає за необхідне відступити від такого висновку.
Таким чином, касаційне провадження, що відкрите на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, підлягає закриттю.
Керуючись статтею 396 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
Касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року, відкрите на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                   В. С. Висоцька
 
Судді:                                                                                               А. І. Грушицький
 
І. В. Литвиненко
 
                                                                                                          Є. В. Петров
 
                                                                                                          О. С. Ткачук