ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2021 року                    м. Дніпро                                    Справа №  904/351/21
     Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач),
суддів:                       Чус О.В., Подобєда І.М.

розглянувши у порядку письмового провадження 
без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу
Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2021р. (суддя Кеся Н.Б., повне рішення складено 27.04.2021р.) у справі №904/351/21
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м.Київ 
до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро, м.Дніпро 
про стягнення 111 557, 17 грн.   
ВСТАНОВИВ:
1.         Короткий зміст позовних   вимог.
Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (далі-Позивач) 25.01.2021 року звернулося з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро (далі-Відповідач), про стягнення коштів, в розмірі 111 557,17 грн., в тому числі: основний борг - 112,24 грн., пеня – 64 249,49 грн.; 3% річних – 10 831,95 грн.; інфляційні втрати - 4,38 грн.; збитки – 36 359,11 грн. та судові витрати.  
В обґрунтування позову Позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором постачання природного газу від 22.01.2019р.                     №9456/19-БО(Т)-4.  
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає про те, що твердження Позивача про виконання Відповідачем умов договору щодо оплати отриманого природного газу не відповідають дійсності. Факт оплати Відповідачем природного газу за Договором підтверджується платіжними дорученнями (арк.с. 76, 78, 80). Вимога Позивача щодо стягнення збитків в розмірі 36359,11 грн. є безпідставною та такою, що не ґрунтується на доказах. Так, Відповідач заявляє клопотання та просить суд, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме - справедливості, добросовісності, розумності зменшити суму штрафних санкцій за договором від 22.01.2019 № 9456/19-БО(Т)-4 на 100%.

2.            Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у   справі та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2021р. у справі №904/351/21 (суддя Кеся Н.Б.) позов задоволено частково - стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" 112,24 грн. основного боргу, 10831,95 грн. - 3% річних, 4,38 грн. - інфляційних втрат та 36 359,11 грн. - збитків, 6 424,95 грн. пені та 2 270,00 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.
В основу оскаржуваного рішення покладено висновок місцевого господарського суду про наявність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі, разом з тим, суд вбачає підстави частково задовольнити клопотання Відповідача та зменшити розмір пені на 90 %.

3.                  Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись із зазначеним рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся позивач, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати в оскаржуваній частині, прийняти нове рішення в цій частині про задоволення позову.

4.                  Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що судом першої інстанції порушено норми ст. ст. 233 ГК України, що стало підставою для ухвалення незаконного рішення в частині зменшення розміру пені.
Зокрема, Апелянт посилається на те, що зменшуючи розмір заявленої до стягнення пені, суд першої інстанції повинен був врахувати не лише майновий стан сторін, а й інші інтереси сторін. 
Так, Скаржник зазначає на тому, що станом на 01.01.2021р. торгова дебіторська заборгованість (а основним видом діяльності підприємства є продаж газу) перед Позивачем з боку споживачів становила 60,407 млрд грн., має тенденцію до зростання (роздруківка з офіційного сайту Позивача додається).  Станом на 30.09.2020 р., відповідно до консолідованого звіту Позивача, розмір короткострокових зобов`язань складає 78,419 млрд грн. (в тому числі заборгованість з податку на прибуток - 1,786 млрд. грн.), довгострокових - 89,097 млрд грн (в тому числі відстрочені податкові зобов`язання - 18,408 млрд. грн); Всього - 167,516 млрд. грн (дана інформація є публічно-доступною, повний текст звітності розміщено на офіційному сайті Позивача.
Наведені дані, на думку скаржника, свідчать про значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності Позивача, у тому- числі - для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювальних сезонів 2017/2021 років.
     Скаржник, вважає, що відсутність прибутку, державне фінансування та скрутне фінансове становище Відповідача не є винятковим випадком та підставою для уникнення відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за договором.

5.                      Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.
          Відповідач не скористався своїм правом згідно ч.1   ст. 263 ГПК України   та не надав суду відзивів на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3   ст. 263 ГПК   України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

6.                     Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2021р. для розгляду справи № 904/351/21 визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач – Широбокова Л.П., судді – Орєшкіна Е.В., Подобєд І.М.
     Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України, у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи. 
Ч. 13 ст. 8 ГПК України    визначено,  що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно   до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного   провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають   розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,   розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься   до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.06.2021р. поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2021 у справі №904/351/21, для розгляду в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін. Зупинено дію рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2021 у справі №904/351/21.
У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_1 у відставку відбулась автоматична зміна складу колегії суддів. Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2021р. визначено для розгляду справи №904/351/21 колегію суддів у складі: головуючий суддя Кощеєв І. М. (доповідач), судді: Кузнецова І.Л., Чус О.В..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.07.2021р. справу №904/351/21, колегією суддів у складі: головуючого судді Кощеєва І. М. (доповідач), суддів: Кузнецової І.Л., Чус О.В., прийнято до свого провадження, для розгляду в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін.
У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 у відставку відбулась автоматична зміна складу колегії суддів. Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2021р. визначено для розгляду справи №904/351/21 колегію суддів у складі: головуючий суддя Кощеєв І. М. (доповідач), судді: Чус О.В., Подобєд І.М..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2021р. справу №904/351/21, колегією суддів у складі: головуючого судді Кощеєва І. М. (доповідач), суддів: Чус О.В., Подобєда І.М. прийнято до свого провадження.

7.      Встановлені судом обставини справи.
22.01.2019р., між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Постачальник) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпро (далі - Споживач) укладено Договір постачання природного газу  №9456/19-БО(Т)-4 (далі-Договір).
Відповідно до умов Договору:
1.1. Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, за кодом ДК 021:2015 09120000-6 - Газове паливо (Природний газ), а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.
1.2. Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/ організаціями.
За цим Договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України.
2.1. Постачальник передає Споживачу в період з 01 січня 2019 р. по 30 квітня 2019 р. (включно) замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 1635,000 тис. куб. метрів (Один мільйон шістсот тридцять п`ять тисяч куб. метрів), в тому числі по місяцях (тис.куб.м.): січень: 560,000; лютий: 530,000; березень: 470,000; квітень: 75,000; разом: 1635,000. 
4.1. Ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим Договором, встановлюється Положенням.
У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для Сторін за цим Договором з дати набрання чинності відповідних змін.
4.2. Ціна за 1000 куб.м газу становить 6 235,51 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього разом з податком на додану вартість – 7 482,61 грн..
4.3.  Загальна вартість цього Договору становить 10 195 058,85 грн., крім того ПДВ -                    2 039 011,77 грн., разом з ПДВ -12 234 070,62 грн..
5.1.  Оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткоаої поточної оплати протягом розрахункового періоду.
Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.
9.3. Строк, у  межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років;
11.1. Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині постачання природного газу з 01.01.2019р. до 30.04.2019 р. (включно), відповідно до ст. 631 ЦК України, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.
31.01.2019р., між Позивачем та Відповідачем підписано Додаткову угоду №1/1 до договору постачання природного газу (арк.с. 23), в якій сторони виклали п. 2.1 Договору в наступній редакції:
2.1. Постачальник передає Споживачу в період з 01 січня 2019 р. по 30 квітня 2019 р. (включно) замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 1635,000 тис. куб. метрів (Один мільйон шістсот тридцять п`ять тисяч куб. метрів), в тому числі по місяцях (далі-розрахункові періоди) та вузлах комерційного обліку:
код ЕІС комерційного вузла обліку: Z-код 1 - 56ZS06C0804G505Z - січень 2019 - 550,000; лютий 2019р. - 500,000; березень р. - 150,000 - всього - 1500,000;
код ЕІС комерційного вузла обліку: Z-код 2 - 56ZS0В0804G5074 - січень 2019р. - 50,000; лютий 2019 - 40,000; березень 2019 р.- 30,000; квітень 2019 р.- 15,000 - всього - 135,000.
07.06.2019р., між Позивачем та Відповідачем підписано Додаткову угоду №3 до договору постачання природного газу (арк.с. 24) про наступне:
1. Доповнити п. 2.1.  Розділу 2. "Кількість та  фізико-хімічні  показники природного газу" нього Договору абзацом у наступній редакції:
"Загальний обсяг (об`єм) природного газу, який Постачальник фактично передав Споживачу за цим Договором відповідно до актів приймання-передачі (оформлених Сторонами відповідно до розділу 3 “Порядок та умови передачі природного газу” цього Договору) станом на 30.04.2019 р. складає 1306,939 тис.куб.м.".
2. Доповнити п. 4.3. Розділу 4. "Ціна природного газу" цього Договору абзацом у наступній редакції:
Загальна вартість фактично переданого за цим Договором природного газу відповідно до актів приймання-передачі (оформлених Сторонами відповідно до розділу 3 “Порядок та умови передачі природного газу” цього Договору) станом на 30.04.2019 р. складає  8 149 431,20 грн. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ 9 779 317, 44 грн.. 
Листом №26-1262/1.17-19 від 20.02.2019р. (арк.с. 25) Позивач повідомив Відповідача про те, що відповідно до п. 11.2 діючих Договорів постачання природного газу, а саме: 9455/19-ТЕ(Т)-4 від 22.01.2019р. та 9456/19-БО(Т)-4 від 22.01.2019р. (далі -Договори), Постачальник повідомляє Споживачів, що з 01 березня 2019 р. застосовуються наступні пункти, відповідних Договорів: пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп. 3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абзац п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абзац третій підп.2) п.6.4 Договору(ів).
Відповідно, п.п. 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз.1) підп. 3.9.2 п.3.9, абзац четвертий підп.5) п.6.2, абзац другий підп.2) п.6.4 Договорів з 01 березня 2019 р. Сторонами не застосовуються.
Пунктом 3.13 Договору передбачено, що, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного Відповідачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1 Договору), Відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу збитки в порядку, визначеному п. 5.7 Договору. При цьому, розмір збитків визначається таким чином:
3.13.1 якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, Відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;
Пунктом 5.7 Договору передбачено, що відшкодування Позивачу збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 Договору, здійснюється наступним чином:
- Позивач на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо Відповідач порушив п. 3.9 Договору та не  надав  акт приймання передачі, то  використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 Договору, розраховує збитки відповідно до п. 3.13.1 або 3.13.2 п.3.13 Договору;
- Позивач після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає Відповідачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;
-  Відповідач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати Позивачу вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.
Відповідно до підп.8) п.6.2 Договору, Відповідач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати Позивачу збитки, розраховані відповідно до п. 3.13 Договору.
Відповідно до підп.4) п.6.3 Договору, Позивач має право вимагати від Відповідача відшкодування збитків , що виникли через порушення Відповідачем умов п. 2.1 Договору у разі. Якщо відхилення фактично використаних Відповідачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.
Так, на виконання умов Договору, Позивач, у період з січня по квітень 2019 р., передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 9 779 317,44 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2019р., від 28.02.2019р., від 31.03.2019р., від 30.04.2019р. (арк.с. 33-36), які підписані та скріплені печатками Позивача та Відповідача.
Відповідач свої зобов`язання по повній та своєчасній оплаті отриманого природного газу здійснив частково у розмірі 9 779 205, 20 грн., внаслідок чого заборгованість останнього склала 112,24 грн. основного боргу.
Крім того, актом приймання-передачі від 30.04.2019р. сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у квітні 2019р. в обсязі 0,015 тис.куб.м (арк.с. 36).
Таким чином, Відповідач в квітні 2019р. фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 164,985 тис.куб.м. (на 99,99%) ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору.
05.12.2019р. Позивачем на адресу Відповідача було відправлено Акт-претензію за вих.№ 26-4642-19 (арк.с. 38-42), якою Позивач вимагав у Відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору тап. 1 Розділу VI Правил в розмірі 36 359,11 грн. за різницю між замовленим в квітні 2019р. обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного Відповідачем в квітні 2019р. природного газу за Договором, згідно з детальним розрахунком, наданим у додатку до цього позову.
Документи отримані адресатом 06.12.2019р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (арк.с. 43).
Аргументи Відповідача про те, що цю кореспонденцію не отримували його уповноважені представники, суд першої інстанції відхилив, оскільки з боку Позивача має бути доведено виключно факт недотримання Відповідачем договірних обсягів споживання газу, а також  дотримання Позивачем порядку пред`явлення збитків, який передбачає обов`язок лише направлення на адресу Відповідача відповідних документів. Обставини отримання або неотримання цих документів Відповідачем не спростовують наведені вище факти, які Позивачем покладено в основу позову для стягнення збитків за договором.  
Розмір збитків, завданих Позивачу неналежним виконанням Відповідачем п.2.1 Договору, розрахований на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил, складає 36 359,11 грн.
Заперечення Відповідача щодо ціни газу з посиланням на те, що Позивачем не надано детального розрахунку таких збитків (який саме обсяг та за якою ціною нараховано) суд першої інстанції також визнав необґрунтованим, з огляду на контраргументи Позивача.
Так, п. 3.13.1 Договору визначено, що якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, Відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період. Ціна природного газу за Договором визначена п. 4.2 Договору, за яким ціна 1000 куб.м. газу становить 6 235,51 грн., крім того ПДВ - 20%. Усього разом з ПДВ - 7482,61 грн.  
Як вбачається з  Акту-претензію за вих.№ 26-4642-19  та Розрахунку суми збитків  (арк.с. 37-39) збитки нараховані у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу, розмір якої відповідає узгодженій сторонам ціні газу.
Також, п. 7.2 Договору визначено, що у разі прострочення Відповідачем оплати згідно п.п. 5.1, 5.6 цього Договору, він зобов`язується сплатити Позивачу пеню у розмірі 17,8 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. 
Згідно з розрахунком Позивача сума пені складає 64 249,49 грн., яка нарахована за період з 26.02.219 р. по 27.02.2019р., з 26.03.2019р. по 22.04.2019р., з 26.04.2019р. по 09.05.2019р., з 28.05.2019р. по 27.11.2019р.. 
На підставі положень ст. 625 ЦК України Позивач нарахував Відповідачу суму 10 831,95 грн. 3% річних за період з 26.02.2019р. по 27.02.2019р., з 26.03.2019р. по 22.04.2019р., з 26.04.2019р. по 09.05.2019р., з 28.05.2019 р. по 30.11.2020р. та 4,38 грн. інфляційних втрат за період з червня 2019р. по листопад 2020 р.. Нараховані Позивачем 3% річних та інфляційні втрати відповідають вимогам чинного законодавства.
Перевіривши розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 10 831,95 грн. 3% річних та 4,38 грн. інфляційних втрат, є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
  Перевіривши розрахунок пені, суд першої інстанції дійшов висновку про його обгрунтованість.
Разом з тим, з огляду на фактичні обставини справи, приймаючи до уваги відсутність доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання Позивачу збитків саме в результаті порушення Відповідачем умов договору, відсутність в діях Відповідача прямого умислу на порушення зобов`язання, місцевий господарський суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру стягуваної суми пені на 90 % ( стягненню з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підлягає пеня в сумі 6   424,95 грн., в частині стягнення суми пені в розмірі 57 824,54 грн.  відмовлено у зв`язку з із зменшенням судом розміру штрафних санкцій). 
Не погоджуючись з рішенням господарського суду в частині відмови у стягненні 57 824, 54грн. пені, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення місцевого суду скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову та прийняти в цій частині нове рішення про стягнення пені у розмірі  57 824,54 грн. 

8.      Оцінка аргументів учасників справи і   висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4). 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Оскільки  рішення суду оскарження позивачем лише в частині зменшення розміру пені на 90%,  то колегія суддів здійснює апеляційний перегляд рішення саме в цій частині.        
З матеріалів справи вбачається, що у п. 7.2 Договору визначено, що у разі прострочення Відповідачем оплати згідно п.п. 5.1, 5.6 цього Договору, він зобов`язується сплатити Позивачу пеню у розмірі 17,8 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. 
Звертаючись до відповідача із позовом про стягнення 64   249,49 грн. пені, позивач - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", посилався на неналежне виконання відповідачем зобов`язань по договору постачання природного газу №9456/19-БО(Т)-4 від 22.01.2019р. в частині повної та своєчасної оплати, що є підставою     для стягнення   пені за сукупний період з 26.02.2019р. по 27.11.2019р., по кожному акту окремо.
     Разом з цим, у відзиві на позовну заяву заявлено письмове клопотання про зменшення розміру пені на 100%.
      У своїх доводах відповідач посилається на неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафних санкцій, процентів річних та інфляційних нарахувань, які за розрахунком Позивача в 993 рази перевищують суму боргу та необхідність врахувати , що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання. Відповідач також вказує на те, що КЕВ м. Дніпро є державною установою, створеною Міністерством оборони України та є неприбутковою установою, яка утримується за рахунок бюджетних коштів, що підтверджується Положенням, випискою з ЄРДР та відповідним рішенням органів ДПІ. Метою створення установи є забезпечення життєдіяльності і функціонування військових частин та установ, розвиток системи технічної експлуатації казарменно-житлового фонду та комунальних споруд з метою підтримання військ (сил) у стані бойової та мобілізаційної готовності; КЕВ м. Дніпро здійснює квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин під час дії особливого періоду; для належного виконання визначених Міністерством оборони України завдань, КЕВ м. Дніпро є ліцензіатом з виробництва теплової енергії, що підтверджується відповідною ліцензією та в опалювальні періоди споживає природний газ для виробництва теплової енергії для казарменно-житлового фонду (в тому числі населення, яке проживає у військових містечках) та комунальних споруд з метою підтримання військ (сил) у стані бойової та мобілізаційної готовності.
      Відповідач просить суд врахувати і ступінь виконання зобов`язань відповідачем, який майже у повній мірі розрахувався за отриманий газ, що не заперечується позивачем, а також те, що в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем збитків у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань.
Позивач проти задоволення клопотання відповідача заперечив з підстав, викладених у відповіді на відзив, в якій просив суд врахувати, що станом на 30.09.2020р., відповідно до консолідованого звіту Позивача, розмір короткострокових зобов`язань складає 78,419 млрд грн (в тому числі заборгованість з податку на прибуток - 1,786 млрд. грн.), довгострокових - 89,097 млрд грн (в тому числі відстрочені податкові зобов`язання - 18,408 млрд. грн); Всього - 167,516 млрд. грн (дана інформація є публічно-доступною, повний текст звітності розміщено на офіційному сайті Позивача.
Наведені дані, на думку позивача, свідчать про значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності Позивача, у тому- числі - для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювальних сезонів 2017/2018,2018/2019,2019/2020 та 2020/2021 років.
Зменшуючи розмір пені  на 90%    від належної до стягнення суми, господарський суд першої інстанції виходив з того, що за умовами договору Позивач отримує компенсацію вартості товару у вигляді інфляційних втрат та 3% річних, а також нарахованою сумою збитків; Позивач просить стягнути пеню на суму 64 249,49 грн, що створює для Позивача як Продавця товару більш вигідну ситуацію, коли покупець своєчасно не розрахувався. Також в обґрунтування клопотання про зменшення санкцій Відповідач вказує на те, що КЕВ м.Дніпро є державною установою, створеною Міністерством оборони України та є неприбутковою установою, яка утримується за рахунок бюджетних коштів, що підтверджується Положенням, випискою з ЄРДР та відповідним рішенням органів ДПІ. Метою створення установи є забезпечення життєдіяльності і функціонування військових частин та установ, розвиток системи технічної експлуатації казарменно-житлового фонду та комунальних споруд з метою підтримання військ (сил) у стані бойової та мобілізаційної готовності; КЕВ м.Дніпро здійснює квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин під час дії особливого періоду; для належного виконання визначених Міністерством оборони України завдань, КЕВ м.Дніпро є ліцензіатом з виробництва теплової енергії, що підтверджується відповідною ліцензією та в опалювальні періоди споживає природний газ для виробництва теплової енергії для казарменно-житлового фонду (в тому числі населення, яке проживає у військових містечках) та комунальних споруд з метою підтримання військ (сил) у стані бойової та мобілізаційної готовності; Відповідач отримував природний газ від Позивача не для власних потреб, а для виробництва теплової енергії з метою з опалення казарменно-житлового фонду.
Отже, враховуючи викладене, а також те, що основна сума боргу була сплачена Відповідачем ще у листопаді 2020 року до  подачі позову,   суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зменшення суми пені на 90%.      
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.                                                                      
Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.                      
У п. 7.2 Договору визначено, що у разі прострочення Відповідачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього Договору, він зобов`язується сплатити Позивачу пеню у розмірі 17,8 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. 
Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.
Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідач оплату за переданий газ у визначені договором строки за зобов`язаннями здійснив лише частково, що ним не спростовано під час розгляду справи.
Оскільки зобов`язання з оплати природного газу виконані не у встановлений п. 5.1 Договору, до 25 числа (включно) місяця, наступного за місцем поставки газу, то відповідач є таким, що допустив порушення зобов`язання.        
Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 64   249,49 грн. пені за сукупний період з 26.02.2019р. по 27.11.2019р. по кожному акту окремо.
Відповідач звернувся з клопотання про зменшення розміру пені до 100% від заявленої суми.
Положення ст. 233   ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України встановлюють, що    суд   має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із   збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у  зобов`язанні;  не   лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Разом з цим, слід зазначити, що чинним законодавством не  врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом  згідно зі ст. 86  ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у  справі доказів.
Вирішуючи питання про зменшення розміру пені  та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у   виконанні зобов`язання, невідповідності розміру    пені    наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення   пені.
Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги     не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто врахувати інтереси обох сторін.
При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом       суду,       і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення,       господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у       їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Аналогічна правова позиція викладена     у постановах Верховного   Суду, від 04.12.2018 р. у    справі № 916/65/18, від 03.07.2019 р. у     справі № 917/791/18, від 22.10.2019 р. у справі № 904/5830/18, від 13.01.2020 р. у     справі № 902/855/18, від 27.01.2020 р. у  справі № 916/469/19, від 04.02.2020 р. у   справі № 918/116/19.
      Разом з цим, наявність  у  кредитора можливості стягувати   із  споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та   не   може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в рішенні Конституційного Суду   України від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013 та у   постановах Верховного Суду   від 06.11.2018 р.    справі № 913/89/18, від 04.12.2018 р. у   справі №916/65/18, від 03.07.2019 р. справі № 917/791/18.
Отже, питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто - сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.
Вирішуючи питання щодо можливості зменшення розміру   пені, суд    першої інстанції, враховуючи дискреційність наданих йому повноважень щодо зменшення розміру штрафних санкцій, виходячи з необхідності дотримання балансу інтересів обох сторін та зважаючи на правовий статус Відповідача і причини виникнення боргу, встановив справедливим, доцільним, обґрунтованим та таким, що цілком відповідає принципу верховенства права, висновок щодо необхідності зменшення розміру    пені на 90 % - до 6  424,95 грн. та застосував таке зменшення на підставі ст. 233 ГК України і ч. 3 ст. 551 ЦК України.
Колегією суддів взято до уваги, а судом першої інстанції враховано, що КЕВ м.Дніпро є державною установою, створеною Міністерством оборони України та є неприбутковою установою, яка утримується за рахунок бюджетних коштів, що підтверджується Положенням, випискою з ЄРДР та відповідним рішенням органів ДПІ. Метою створення установи є забезпечення життєдіяльності і функціонування військових частин та установ, розвиток системи технічної експлуатації казарменно-житлового фонду та комунальних споруд з метою підтримання військ (сил) у стані бойової та мобілізаційної готовності; КЕВ м. Дніпро здійснює квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин під час дії особливого періоду; для належного виконання визначених Міністерством оборони України завдань, КЕВ м.Дніпро є ліцензіатом з виробництва теплової енергії, що підтверджується відповідною ліцензією та в опалювальні періоди споживає природний газ для виробництва теплової енергії для казарменно-житлового фонду (в тому числі населення, яке проживає у військових містечках) та комунальних споруд з метою підтримання військ (сил) у стані бойової та мобілізаційної готовності; Відповідач отримував природний газ від Позивача не для власних потреб, а для виробництва теплової енергії з метою з опалення казарменно-житлового фонду.
Суд апеляційної інстанції, також враховує, що позивач внаслідок несвоєчасного розрахунку за спожитий газ частково отримує компенсацію нарахованими на підставі ст. 625 ЦК України інфляційними витратами та сумою 3 % річних. 
З огляду на усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а оскаржуване рішення таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені   ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Кіровоградської області відсутні.
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до   ст. 276 ГПК України,   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін,   якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального   і процесуального   права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги  в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення  підлягає залишенню без змін.
10.   Судові витрати.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -        
                                                    ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2021р. у справі № 904/351/21 залишити без змін.
Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на Апелянта – Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
Поновити дію рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2021 р. у справі № 904/351/21, яка була зупинена ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.06.2021 р. у справі № 904/351/21.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу.

Головуючий суддя                                                                               І.М. Кощеєв

Суддя                                                                                                               О.В. Чус

Суддя                                                                                                   І.М. Подобєд