УХВАЛА
 
22 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 754/5026/16-ц
провадження № 61-11491ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,
 
ВСТАНОВИВ:
 
08 липня 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року у вищевказаній справі. Касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження.
 
До касаційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , додала заяву про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року, яка обґрунтована тим, що річний строк звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою нею не пропущено, оскільки після складання повного тексту оскаржуваної постанови (16 березня 2020 року) через 
15 днів по всій території України був запроваджений карантин, який був продовжений до 06 серпня 2020 року, та діяв Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих органів України, створених на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» і як наслідок процесуальні строки, зокрема касаційного оскарження, продовжувались на строк дії такого картину. Крім того ОСОБА_1 зазначає, що часто хворіє та лікується антидеприсантами, що дуже знижують її фізичну активність та сприйняття нею реальності. Довідкою від 18 червня 2021 року, виданою лікарем Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті № 1 Прохоровою О. В. підтверджує, що 31 липня 2020 року ОСОБА_1 консультована лікарем-психіатром і їй встановлено діагноз - генералізований тривожний розлад. ОСОБА_1 досі хворіє та продовжує лікування, що підтверджується рецептом на придбання ліків від 15 червня 2021 року. Також на поважність пропуску строку заявник посилається на відсутність коштів для сплати судового збору за подачу касаційної скарги та послуг з надання правової допомоги (складання касаційної скарги), що підтверджується відсутністю доходів, зокрема Відомостями з Державного реєстру фізичних  осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 27 травня 2021 року. Крім того вказує, що на її утриманні перебуває дочка, яка є особою з ІІІ групою інвалідності, яка продовжує навчання. 
 
Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Разом з тим, наведені заявником підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження не дають достатніх підстав для визнання їх поважними. 
 
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
 
З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.
 
У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі                      № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня                     2008 року).
 
Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.
 
У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.  При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та 
N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).
 
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.
 
Відповідно до частин першої та третьої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного  цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин. 
 
З інформації на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, вбачається, що оскаржувана постанова Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року, повний текст якої складений 16 березня 2020 року, зареєстрована та оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 17 березня 2020 року під реєстраційним 
№ 88231773.
Таким чином, з 18 березня 2020 року заявник мала можливість ознайомитись зі змістом оскаржуваного судового рішення та підготувати касаційну скаргу.
 
Наведені обставини для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження не дають достатніх підстав для визнання їх поважними. 
 
У заяві про поновлення процесуального строку заявник не наводить поважних причин, що перешкодили звернутися до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою з дотриманням процесуальних строків та які б виправдовували втручання касаційного суду у принцип правової визначеності судових рішень, які набрали законної сили вже більше як рік.
 
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
 
Суду не надано логічного та зрозумілого пояснення тому, що перешкоджало заявнику  ознайомлюватись із оскаржуваним судовим рішенням та підготувати касаційну скаргу в строк, передбачений статтею 390ЦПК України.
 
За таких обставин, заявнику необхідно звернутися до суду касаційної інстанції із заявою (клопотанням) про поновлення строку на касаційне оскарження із наведенням інших підстав для поновлення строку, які необхідно підтвердити відповідними доказами.
 
Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
 
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу
 
За правилами частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 127, 390, 393 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
Якщо заяву про поновлення строку касаційного оскарження не буде подано особою в зазначений строк у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
 
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                              Є. В. Петров