ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року	Львів	Справа № 380/3709/20 пров. № А/857/9650/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Шевчук С.М., Хобор Р.Б.,
за участі секретаря судового засідання Лутчин А.М.,
представника позивача:  Зошій Ю.Й.
представника відповідача-1: Могилевський А.А.
представника відповідача-2:  Могилевський А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі № 380/3709/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Командувача Повітряних Сил Збройних сил України генерала-полковника ОСОБА_2  про визнання нечинними наказів,-
суддя в 1-й інстанції – Качур Р.П.,
час ухвалення рішення – 13 год. 47 хв.,
місце ухвалення рішення - м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – 26.01.2020,-

                                              В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач-1), військової частини НОМЕР_2 , у та просив визнати нечинним наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 30 від 19.03.2020 в частині притягнення помічника начальника штабу з кадрів та стройової частини військової частини НОМЕР_3 лейтенанта ОСОБА_1 до дисциплінарного стягнення - сувора догана (п. 11 наказу) та наказ Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України № 71 від 15.04.2020 в частині накладення на позивача обмеженої матеріальної відповідальності (п. 6 наказу).
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що в результаті перевірки технічного стану літаків встановлено недостачу 116 найменувань різних блоків до літаків МІГ-29, відтак, наказом командира військової частини було призначено службове розслідування. Вважає, що при проведенні службового розслідування було порушено його права, оскільки таке проведено не повно та не всебічно, а при накладенні на нього дисциплінарного стягнення не враховано обставини вчинення правопорушення, попередню поведінку військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби. Звернув увагу, що чергування у військовій частині НОМЕР_3 організовано таким чином, що патрульні для несення служби но стоянці авіаційної техніки заступають з 9.00 год. і несуть службу одноособово протягом 24-х годин до 9.00 год. ранку наступного дня. Організація несення служби патрульним з охорони техніки не забезпечувала можливості надійної охорони техніки, а відтак саме організація охорони командиром військової частини НОМЕР_3 є виною неналежної охорони, що призвело до крадіжки. Матеріалами розслідування не встановлено обставин дій позивача під час здійснення патрулювання, які призвели до крадіжки військового майна. Вважає, що матеріалами розслідування не встановлено обставин дій ОСОБА_1 під час здійснення чергування, які призвели до крадіжки військового майна, а лише загально констатовано, що дії ОСОБА_1 полягали в неналежному виконанні обов`язків чергового частини у добовому наряді, що сприяло створенню передумов до завдання шкоди державі. Зазначив також, що його притягнуто не лише до дисциплінарної, а й до матеріальної відповідальності. Вказав, що для притягнення особи до матеріальної відповідальності повинно бути встановлено причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями позивача, чого, на його думку, відповідачами зроблено не було. 
Оскільки висновки службових розслідувань покладено в основу наказів № 30 від 19.03.2020 та № 71 від 15.04.2020, позивач звернувся до суду із позовом про скасування їх в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності та накладення обмеженої матеріальної відповідальності.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» № 30 від 19.03.2020 в частині притягнення помічника начальника штабу з кадрів та стройової частини військової частини НОМЕР_3 лейтенанта ОСОБА_1 до дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани (пункт 11). Визнано протиправним та скасовано наказ командувача Повітряних Сил Збройних Сил України «Про результати службового розслідування щодо неналежного виконання посадовими (службовими) особами військової частини НОМЕР_3 функціональних обов`язків» № 71 від 15.04.2020 в частині накладення на ОСОБА_1 обмеженої матеріальної відповідальності (пункт 6).

Не погодившись із цим рішенням суду, Військової частини НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, на обґрунтування вимог якої зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні справи та прийнятті оскарженого рішення порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини справи. 
Апелянт звертає увагу на те, що при детальному аналізі прийому та передачі чергування військовослужбовцями по стоянці авіаційної техніки в ході проведення службового розслідування було встановлено, що прийом передача здійснювалась формально, техніка оглядалась візуально, з відстані 30-40 метрів, а також основний час несення служби патрульні проводили в розташуванні підрозділу, періодично виходячи з нього та оглядаючи техніку з далекої відстані. Контроль за несенням служби здійснювався формально.
Вважає, що Лейтенантом ОСОБА_1 , було допущено порушення вимог статей Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та за неналежне виконання вимог статей 17, 298 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, під час несення служби черговим частини його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
Також зазначає, що за неналежне виконання службових обов`язків чергового частини у добовому наряді, що сприяло створенню передумов до завдання шкоди державі, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі « від 03.10.2019, наказом Командувача повітряних Сил від 15.04.2020 №71 його було притягнути до обмеженої матеріальної відповідальності у розмірі п`ятнадцять прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, відповідно до вимог чинного законодавства.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховано характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. 

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 на посаді помічника начальника штабу з кадрів та стройової частини військової частини НОМЕР_3 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) № 56-НР від 25.02.2020 лейтенанта ОСОБА_1 призначено черговим частини в добовий наряд на 26.02.2020.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 «Про призначення службового розслідування» № 50ад від 28.02.2020 призначено службове розслідування по факту незадовільної організації зберігання авіаційної техніки, яка зберігається у військовій частині НОМЕР_3 , нестачі обладнання чотирьох літаків МиГ-29, з метою уточнення причин та умов, що сприяли вскриттю люків та нестачу обладнання чотирьох літаків МиГ-29 та встановлення винних посадових осіб військової частини НОМЕР_3 , ступеня їх вини. Для проведення службового розслідування призначено комісію у складі: голови комісії - начальника озброєння - заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 , членів комісії: начальника інженерно-авіаційної служби - заступника начальника авіації з інженерно-авіаційної служби військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_4 , старшого офіцера авіаційно-технічної служби озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_5 , офіцера відділення служби військ відділу безпеки військової служби військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 .
За наслідками проведеного службового розслідування комісією складено акт службового розслідування № 7Акт від 18.03.2020, відповідно до якого в ході проведеного службового розслідування встановлено, що 26.02.2020 близько 15.30 год капітаном ОСОБА_7 , який виконував обов`язки патрульного по стоянці авіаційної техніки військової частини НОМЕР_3 , під час обходу території було виявлено зірвані пломби та пошкодження технологічних люків на літаках МиГ-29 бортові №№ 01, 08, 37, 41. Про вказаний факт капітан ОСОБА_7 здійснив доповідь лише о 16.30 год 27.02.2020 у військову частину НОМЕР_3 . У свою чергу командир військової частини НОМЕР_3 підполковник ОСОБА_8 доповів командуванню військової частини НОМЕР_1 . З метою перевірки наявності блоків та агрегатів авіаційної техніки 28.02.2020 комісією військової частини НОМЕР_4 у кількості шість військовослужбовців під керівництвом начальника інженерно-авіаційної служби - заступника начальника авіації з інженерно-авіаційної служби військової частини НОМЕР_1 було проведено повну перевірку зазначених літаків з оформленням актів технічного стану, актів огляду та прийняття під охорону та виявлено нестачу комплектуючих деталей. Загальна кількість викраденого майна становить 116 найменувань. Загальна вартість викраденого військового майна, враховуючи ступінь зносу та категорійність, попередньо становить 2003554,38 грн.
Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення згідно з актом службового розслідування визначено: 
- порушення в організації внутрішньої служби військової частини НОМЕР_3 щодо порядку охорони та зберігання військового майна;
- низька укомплектованість особовим складом військової частини НОМЕР_3 до несення патрульної служби на стоянці зберігання авіаційної техніки призначався один військовослужбовець, що не забезпечувало надійної охорони та оборони;
- відсутність засобів технічної охорони;
- використання не пристосованої території для стоянки зберігання авіаційної техніки (використовується територія ДП «ЛДАРЗ»), що не дає можливості належним чином та в повному обсязі обладнати місце зберігання авіаційної техніки згідно керівних документів. Окрім того, командування військової частини НОМЕР_3 ніяких дієвих заходів щодо врегулювання та вирішення вказаного питання не вживало; 
- неналежне виконання вимог статей 17, 298 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України помічником начальника штабу з кадрів та стройової частини військової частини НОМЕР_3 лейтенантом ОСОБА_1 щодо неналежного несення служби черговим військової частини.
На підставі акта службового розслідування № 7Акт від 18.03.2020 командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ «Про результати службового розслідування» № 30 від 19.03.2020, відповідно до якого, зокрема, за неналежне виконання службових обов`язків під час несення служби черговим військової частини НОМЕР_3 , порушення вимог статей 17, 298 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України помічнику начальника штабу з кадрів та стройової частини військової частини НОМЕР_3 лейтенанту ОСОБА_1 оголошено сувору догану (пункт 11) (Т. І, а.с. 262-265).
Окрім того, наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України «Про призначення службового розслідування щодо неналежного виконання посадовими (службовими) особами військової частини НОМЕР_3 функціональних обов`язків» № 74ад від 29.02.2020 призначено службове розслідування щодо неналежного виконання посадовими (службовими) особами військової частини НОМЕР_3 функціональних обов`язків за фактом нестачі авіаційних блоків літаків Миг-29 з метою уточнення причин та умов, що сприяли нестачі авіаційної техніки військової частини НОМЕР_3 (місто Львів). Проведення службового розслідування доручено комісії у складі: голови комісії  - командувача логістики Командування Повітряних Сил Збройних Сил України генерал-майора ОСОБА_9 ; члена комісії - старшого інженера відділу аналізу, розробки, супроводження та вдосконалення повітряних суден управління головного інженера авіації Командування логістики Командування Повітряних Сил Збройних Сил України підполковника ОСОБА_10 (Т. ІІ, а.с. 51).
За наслідками проведеного службового розслідування комісією складено акт службового розслідування № 3411 від 27.03.2020, затверджений командувачем Повітряних Сил Збройних Сил України, відповідно до якого в ході проведеного службового розслідування встановлено, що 26.02.2020 близько 16:00-16:30 під час патрулювання патрульний стоянки авіаційної техніки капітан ОСОБА_11 виявив на землі біля літака Миг-29 № 2960710840 два його знімних люки, що прямо вказувало на їх несанкціоноване відкриття. По зазначеному факту останній не викликав чергового, не доповів командиру військової частини НОМЕР_3 , а продовжив патрулювання. Також зазначено, що з 26.02 по 27.02.2020 черговим частини лейтенантом ОСОБА_12 в порушення вимог абзацу 1 статті 291 та статті 298 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 (зі змінами), пунктів 17 та 24 Інструкції чергового частини контроль якості несення служби патрульним стоянки авіаційної техніки в повній мірі не здійснювався, було здійснено лише одну перевірку, зауважень виявлено не було, про що зроблено запис у журналі контролю за несенням служби патрульними групи зберігання авіаційної техніки військової частини НОМЕР_3 , РЗ № 83, розпочатого 26.12.2019 (Т. ІІ, а.с. 21-47).
Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України генерал-полковника Сергія Дроздова «Про результати службового розслідування щодо неналежного виконання посадовими (службовими) особами військової частини НОМЕР_3 функціональних обов`язків» № 71 від 15.04.2020 з метою недопущення подібних випадків, забезпечення якісного виконання підлеглим особовим складом своїх функціональних обов`язків, а також притягнення винних посадових (службових) осіб до дисциплінарної та матеріальної відповідальності за порушення вимог статей 291, 298 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пунктів 17 та 24 Інструкції чергового частини, затвердженої наказом командира військової частини НОМЕР_3 27.12.2019, яке полягало в неналежному виконанні обов`язків чергового частини у добовому наряді, що сприяло створенню передумов до завдання шкоди державі та відповідно до пункту 1 статті 5 розділу ІІ Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду завдану державі» помічника начальника штабу з кадрів та стройової частини військової частини НОМЕР_3 лейтенанта ОСОБА_1 притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності в розмірі п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, що становить 31 тисячу 530 гривень (пункт 6).
Не погоджуючись із наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 30 від 19.03.2020 в частині притягнення помічника начальника штабу з кадрів та стройової частини військової частини НОМЕР_3 лейтенанта ОСОБА_1 до дисциплінарного стягнення - сувора догана (п. 11 наказу), та наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України № 71 від 15.04.2020 в частині накладення на позивача обмеженої матеріальної відповідальності (п. 6 наказу), позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що наказ «Про результати службового розслідування» № 30 від 19.03.2020, відповідно до якого, зокрема, за неналежне виконання службових обов`язків під час несення служби черговим військової частини НОМЕР_3 , порушення вимог статей 17, 298 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України помічнику начальника штабу з кадрів та стройової частини військової частини НОМЕР_3 лейтенанту ОСОБА_1 оголошено сувору догану (пункт 11) не містить обставин вчинення допущеного ОСОБА_1 проступку та підстав прийняття рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності із обґрунтуванням обрання виду стягнення з урахуванням передбачених у Дисциплінарному статуті Збройних Сил України обставин. 
Суд зазначив, що з матеріалів проведеного службового розслідування слідує, що у військовослужбовців, стосовно яких проводилося службове розслідування, пояснення відібрано після складення акта службового розслідування та винесення оскаржуваного наказу «Про результати службового розслідування», а саме пояснення у ОСОБА_1 відібрано 26.03.2020.
Таким чином, суд дійшов висновку, що при проведенні службового розслідування особи, що проводили службове розслідування, та, відповідно, командир військової частини НОМЕР_1 при винесенні оскаржуваного наказу в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, не дотримались вимог законодавства щодо вжиття всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення.
Надаючи оцінку наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України генерал-полковника Сергія Дроздова «Про результати службового розслідування щодо неналежного виконання посадовими (службовими) особами військової частини НОМЕР_3 функціональних обов`язків» № 71 від 15.04.2020 суд встановив, що оскільки за одним фактом нестачі авіаційних блоків літаків Миг-29 у військовій частині НОМЕР_3 одночасно проводилася дві службові перевірки: військової частини НОМЕР_1 (на підставі наказу № 50ад від 28.02.2020) та Командування Повітряних Сил Збройних Сил України (на підставі наказу № 74ад від 29.02.2020) то в силу вимог пункту 15 розділу ІІІ Порядку № 608 одночасне проведення декількох службових розслідувань за одним випадком вчинення правопорушення не допускається.
Суд першої інстанції вказав на те, що це є самостійною підставою для скасування наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України «Про результати службового розслідування щодо неналежного виконання посадовими (службовими) особами військової частини НОМЕР_3 функціональних обов`язків» № 71 від 15.04.2020 в частині накладення на ОСОБА_1 обмеженої матеріальної відповідальності (пункт 6).
Також суд першої інстанції зазначив, що службовим розслідування не підтверджено вини саме позивача у втраті військового майна, окрім того не встановлено причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою. Відповідач не довів вини саме позивача як підстави для його притягнення до обмеженої матеріальної відповідальності та дійшов висновку, про протиправність наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 30 від 19.03.2020 в частині притягнення помічника начальника штабу з кадрів та стройової частини військової частини НОМЕР_3 лейтенанта ОСОБА_1 до дисциплінарного стягнення - суворої догани (п. 11 наказу), та наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України № 71 від 15.04.2020 в частині накладення на позивача обмеженої матеріальної відповідальності (п. 6 наказу), відтак їх слід скасувати у відповідних частинах.
Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів  владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон № 2232-XII) відповідно до частини 1 статті 2 якого військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.
Згідно з частиною 4 статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Законом України від 24.03.1999 №548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Статут).
Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України
Сутність військової дисципліни визначено Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Дисциплінарний статут) військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Пунктом 4 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків  військової служби.
Позивач ОСОБА_1 – військовослужбовець за фахом, лейтенант, помічник начальника штабу з кадрів та стройової частини військової частини НОМЕР_3 у своїй діяльності чітко підпорядкований вимогам Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України 
Збройні Сили України - військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності.
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.
Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.
Військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Пунктом 45 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до пункту 68 Дисциплінарного статуту на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (частина 3 пункту 5 Дисциплінарного статуту).
Згідно з пунктом 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (пункт 84 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до пункту 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові).
Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником).
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.
Так, Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, який визначає механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Порядок №608).
Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку №608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення.
Порядок проведення службового розслідування встановлено розділом ІІІ Порядку №608, згідно з пунктом 1 якого рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування) (пункт 3 розділу ІІІ Порядку №608).
Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування (пункт 8 розділу ІІІ Порядку №608).
Пунктом 2 розділу ІV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, мають право запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді.
Згідно з пунктом 3 розділу ІV Порядку №608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
Пунктами 1 - 3 розділу VІ Порядку №608 встановлено, що командир (начальник), який призначив службове розслідування, у 10-денний строк розглядає акт та матеріали службового розслідування. За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.
Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення.
Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду апеляційної інстанції зробити висновок, що питання наявності підстав для застосування до особи дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Вирішення питання щодо притягнення особи до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати склад дисциплінарного проступку в діях особи. За приписами Дисциплінарного статуту Збройних Сил України одним із завдань службового розслідування є не лише уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню військовослужбовцем правопорушення, але й визначення ступеня його вини.
При цьому, ступінь вини - це кількісна характеристика вини, яка визначає тяжкість вчиненого діяння й небезпечність особи винного. Ступінь вини суб`єкта визначається, серед іншого, небезпечністю вчиненого діяння; особливостями ставлення винного: формою вини, характером умислу або необережності.
В свою чергу, правова оцінка правильності рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна зосереджуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України, чи дійсно у діях військовослужбовця, якого притягнули до дисциплінарної відповідальності, є встановлені законом підстави для застосування певного виду дисциплінарного стягнення.
Підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення. Оскільки Дисциплінарний статут Збройних Сил України не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем строгості таких, вид стягнення визначається в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.
Це узгоджується з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.80, де передбачено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Відповідно до визначеної Дисциплінарним статутом процедури, притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця здійснюється за рішенням командира або уповноваженої особи.
Матеріалами службового розслідування підтверджується настання обставин за фактом події за участю позивача. 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) № 56-НР від 25.02.2020 лейтенанта ОСОБА_1 призначено черговим частини в добовий наряд на 26.02.2020.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 «Про призначення службового розслідування» № 50ад від 28.02.2020 призначено службове розслідування по факту незадовільної організації зберігання авіаційної техніки, яка зберігається у військовій частині НОМЕР_3 , нестачі обладнання чотирьох літаків МиГ-29, з метою уточнення причин та умов, що сприяли вскриттю люків та нестачу обладнання чотирьох літаків МиГ-29 та встановлення винних посадових осіб військової частини НОМЕР_3 , ступеня їх вини. Для проведення службового розслідування призначено комісію. 
На підставі акта службового розслідування № 7Акт від 18.03.2020 командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ «Про результати службового розслідування» № 30 від 19.03.2020, відповідно до якого, зокрема, за неналежне виконання службових обов`язків під час несення служби черговим військової частини НОМЕР_3 , порушення вимог статей 17, 298 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України помічнику начальника штабу з кадрів та стройової частини військової частини НОМЕР_3 лейтенанту ОСОБА_1 оголошено сувору догану (пункт 11) (Т. І, а.с. 262-265).
Окрім того, наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України «Про призначення службового розслідування щодо неналежного виконання посадовими (службовими) особами військової частини НОМЕР_3 функціональних обов`язків» № 74ад від 29.02.2020 призначено службове розслідування щодо неналежного виконання посадовими (службовими) особами військової частини НОМЕР_3 функціональних обов`язків за фактом нестачі авіаційних блоків літаків Миг-29 з метою уточнення причин та умов, що сприяли нестачі авіаційної техніки військової частини НОМЕР_3 (місто Львів). Проведення службового розслідування доручено створеній  комісії. (Т. ІІ, а.с. 51).
Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України генерал-полковника Сергія Дроздова «Про результати службового розслідування щодо неналежного виконання посадовими (службовими) особами військової частини НОМЕР_3 функціональних обов`язків» №71 від 15.04.2020 з метою недопущення подібних випадків, забезпечення якісного виконання підлеглим особовим складом своїх функціональних обов`язків, а також притягнення винних посадових (службових) осіб до дисциплінарної та матеріальної відповідальності за порушення вимог статей 291, 298 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пунктів 17 та 24 Інструкції чергового частини, затвердженої наказом командира військової частини НОМЕР_3 27.12.2019, яке полягало в неналежному виконанні обов`язків чергового частини у добовому наряді, що сприяло створенню передумов до завдання шкоди державі та відповідно до пункту 1 статті 5 розділу ІІ Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду завдану державі» помічника начальника штабу з кадрів та стройової частини військової частини НОМЕР_3 лейтенанта ОСОБА_1 притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності в розмірі п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, що становить 31 тисячу 530 гривень (пункт 6). Встановлено, що  з 26.02 по 27.02.2020 черговим частини лейтенантом ОСОБА_12 в порушення вимог абзацу 1 статті 291 та статті 298 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 (зі змінами), пунктів 17 та 24 Інструкції чергового частини контроль якості несення служби патрульним стоянки авіаційної техніки в повній мірі не здійснювався, було здійснено лише одну перевірку, зауважень виявлено не було, про що зроблено запис у журналі контролю за несенням служби патрульними групи зберігання авіаційної техніки військової частини НОМЕР_3 , РЗ № 83, розпочатого 26.12.2019 (Т. ІІ, а.с. 21-47).
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Досліджуючи обставини проведення службового розслідування, колегія апеляційного суду заперечує твердження суду першої інстанції щодо проведення двох службових перевірок за одним фактом виявлення нестачі авіаційних блоків МиГ -29 у військовій частині НОМЕР_3 . 
Стаття 85 Дисциплінарного статуту Збройних сил України передбачено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. 
Вказана норма доповнена ч.7 якою визначено, що Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (Накази Міноборони України № 608, Статтю 85 доповнено частиною сьомою згідно із Законом № 1952-VIII від 16.03.2017; в редакції Закону № 205-IX від 17.10.2019).
Крім того, термін проведення службового розслідування встановлювався в період з 28.02.2020 по 28.03.2020, в період здійснення якого у позивача було відібрано пояснення від 26.03.2020 ( т.І а.с. 230). 
Досліджуючи обставини, що мали місце в період чергування позивача, колегія суддів зазначає, що добовий наряд на чергування на 26.02.2020 року з призначенням чергового частини - помічника начальника штабу з кадрів та стройової частини військової частини НОМЕР_3 лейтенанта ОСОБА_1 було реалізовано на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 25.02.2020 за №56-НР (т.І а.с. 229). 
Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 26.12.2019 за №364 «Про організацію служби військ і бойового навчання у військовій частині на 2020 навчальний рік», було визначено умови  та порядок підготовки добового наряду (Т.І а.с. 177-181). 
П.3.2 вказаного наказу, зокрема, було передбачено, що черговому частини – 22.00-02.00 лежачи (спати), без взуття, не скидаючи спорядження й не роздягаючись, у кімнаті для відпочинку. П.3.7 наказу передбачено, що у ніч на передодні заступання в наряд осіб, які призначені в добовий наряд, звільняти від усіх видів робіт. 
П.5.2.1 наказу визначено, що охорону та збереження майна авіаційної техніки, що належить до військової частини НОМЕР_4 , що знаходиться на стоянці авіаційної техніки слід здійснювати нарядом групи зберігання авіаційної техніки шляхом патрулювання. 
Крім того, Інструкція черговому частини, затверджена командиром військової частини НОМЕР_3 від 27.12.2019, встановлювала обсяг функціональних повноважень чергового частини, суворе дотримання яких встановлено для військовослужбовців добового наряду (т.ІІ а.с.143).      
У відповідності до п.298 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, черговий частини зобов`язаний особисто перевіряти не менше ніж двічі на добу (з них один раз уночі) несення служби добовим нарядом і додержання внутрішнього порядку в підрозділах, вживати заходів для запобігання кримінальним та іншим правопорушенням, випадкам порушення вимог безпеки, а також для усунення виявлених недоліків.
П.17 Інструкції чергового частини визначено, що черговий частини зобов`язаний особисто перевіряти не менше ніж двічі на добу (з них один раз у ночі) несення служби добовим нарядом і дотримання внутрішнього порядку,вживати заходів для запобігання злочинам, випадкам порушення вимог безпеки. Приймати доповіді з віддалених об`єктів несення служби наявними засобами зв`язку (радоіостанції) кожні дві години в день та вночі (час надання доповідей може бути змінений на рішення чергового частини, але не рідше ніж кожні дві години), а також приймати під охорону приміщення та об`єкти частини із записом в книзі прийому - здачі приміщень під охорону. 
Матеріалами службового розслідування підтверджується, що з 26.12.2019 по 26.02.2020 (період добового чергування лейтенанта ОСОБА_1 ), відповідно до записів, зазначених в журналі контролю за несенням служби патрульним групи зберігання авіаційної техніки військової частини НОМЕР_3 усіма черговими частини НОМЕР_3 , в тому числі і позивачем, перевірка несення служби патрульним стоянки авіаційної техніки здійснювалась лише один раз протягом доби, що суперечить вимогам статей 291, 298 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, п.17 та 24 Інструкції чергового частини (т.ІІ а.с. 21-51).  
Черговий частини відповідає за несення служби добовим нарядом, за зберігання зброї та боєприпасів особового складу частини. 
Черговий частини підпорядковується командирові частини, йому підпорядковується весь склад добового наряду військової частини, приймати під охорону приміщення та об`єкти частини із записом в книзі прийому-здачі приміщень під охорону та здійснювати контроль якості несення служби підлеглим особовим складом добового наряду. 

Окрім того, відповідно до статті 1 Закону України від 21.09.1999 №1075-XIV «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.
Відповідно до статті 1 Закону України від 03.10.2019 №160-ІХ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (надалі - Закон №160-ІХ) матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності; службовий ризик - можливість виникнення та вірогідні масштаби наслідків негативного впливу протягом певного часу, спричиненого діями або бездіяльністю особи, на яку поширюється дія цього Закону, в особливих, надзвичайних (екстремальних) умовах, спрямованими на запобігання шкоді, якщо її не можна було уникнути іншим способом.
Статтею 3 Закону №160-ІХ установлено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.
У статті 8 Закону №160-ІХ зазначено, що посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.
У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).
Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.
Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.
Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань.
За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.
Наказ доводиться до винної особи під підпис.
У разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.
Таким чином, для притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності, обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами службового розслідування факту умисного чи з необережності скоєння ним дій чи бездіяльності, та з якою метою завдано шкоду або збитки. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, попередню поведінку військовослужбовця та його ставлення до виконання службових обов`язків.
Згідно з п.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, до обов`язків військовослужбовця, серед іншого, належить збереження державного майна.
Статтею 48 Дисциплінарного статуту встановлено види дисциплінарних стягнень, які можуть бути накладені на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок.
У статті 86 Дисциплінарного статуту зазначено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

З огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що з матеріалів службового розслідування слідує причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою, матеріали такого розслідування доводять вчинення позивачем правопорушення, оскільки вина ОСОБА_1 полягала в неналежному виконанні обов`язків чергового частини у добовому наряді, що сприяло створенню передумов до завдання державі шкоди. Сума шкоди завданої державі в результаті викрадення блоків з літаків МиГ-29, які зберігаються у військовій частині НОМЕР_3 ,  складає  2 003 354,38 грн.. 
Вказане беззаперечно свідчить про доведеність відповідачем протиправної поведінки позивача, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою позивача і настанням шкоди для військової частини, які згідно з Законом № 160-IX є обов`язковими і необхідними умовами притягнення позивача до обмеженої матеріальної відповідальності, про що зазначено у висновках службового розслідування та на підставі яких прийнято оскаржуваний наказ.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку виконаний.
Водночас, враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

За таких обставин, враховуючи, що військова дисципліна ґрунтується, зокрема, на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, бездоганного і неухильного додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани та застосування обмеженої матеріальної відповідальності в розмірі п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, що становить 31 тисячу 530 гривень (пункт 6 наказу) мали місце за наявності в діях позивача складу дисциплінарного правопорушення, накладення проведено відповідно до вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом України, а тому відсутні підстави для визнання протиправними та скасування наказів про притягнення позивача до дисциплінарної та матеріальної видів відповідальності.
Позивачем не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, що у свою чергу унеможливлює забезпечення судом ефективного захисту, виконання завдання адміністративного судочинства та свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Положення ч.1 ст. 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).
Отже, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову якою в позові відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають. 

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,- 

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі № 380/3709/20 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Командувача Повітряних Сил Збройних сил України генерала-полковника ОСОБА_2  про визнання нечинними наказів - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	С. М. Шевчук 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 29 липня 2021 року