Єдиний унікальний номер справи 359/10100/20
Провадження №22-ц/824/9571/2021

 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 липня 2021 року                                                                                                   місто Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді     Журби С.О., 
суддів                           Писаної Т.О., Приходька К.П., 
за участю секретаря             Сас Ю.В.,
розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У квітні 2021 року позивач звернувся до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову. 
В обґрунтування заяви зазначив, що під час розгляду вказаної цивільної справи позивачу стало відомо, що стосовно ОСОБА_2 здійснюється заходи примусового стягнення боргу Відділом з примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Стягнення проводиться на підставі виконавчого листа №2-1108/12 від 27.05.2014 року., виконавче провадження №46215733. Під час проведення даного виконавчого провадження може бути примусово відчужене майно, яке є предметом спору по даній справі. В ході розгляду вказаної заяви позивач подав до суду уточнену заяву про вжиття заходів забезпечення позову та просив забезпечити позов шляхом заборони Управлінню забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), його підпорядкованим органам, Державному підприємству «СЕТАМ» та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на примусовий продаж, примусову реалізацію чи будь-яке інше звернення стягнення на садовий будинок загальною площею 149,6 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2021 року заяву позивача про застосування заходів забезпечення позову залишено без задоволення. 
Не погоджуючись із таким судовим рішенням, позивач направила апеляційну скаргу, в якій зазначила, що оскаржувану ухвалу вважає незаконною, та такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просить апеляційний суд ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.
Станом на початок розгляду справи по суті відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне:
Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи може забезпечити позов, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст. 150 ЦПК України).
Згідно ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням необхідності саме такого заходу, ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, інші відомості, потрібні для забезпечення позову. 
За своєю правовою природою правовий інститут забезпечення позову покликаний гарантувати особам, які беруть участь у справі, реальну можливість ефективного захисту свого права шляхом дійсного виконання можливого рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Саме тому такі заходи покликані забезпечити можливість охорони матеріально-правових інтересів позивача від потенційних недобросовісних дій інших учасників, направлених на ухилення від реального та ефективного виконання судового рішення, в тому числі з метою запобігання труднощам у подальшому виконанні такого рішення. 
Зважаючи на наведені положення, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має дослідити, чи є реальним спір між сторонами, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи запропонований вид забезпечення є співмірним із заявленими вимогами та чи забезпечує він досягнення мети, задля якої ставиться питання про забезпечення позову. Єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є виключно ризик ускладнення/унеможливлення виконання рішення суду у справі або ефективного поновлення прав та інтересів позивача. При цьому жодного питання по суті спору, в тому числі й щодо обґрунтованості позовних вимог, суд на даній стадії не вирішує. 
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції зазначав, що ризик відчуження відповідачем спірного будинку став відсутній, а зупинення стягнення, що проводиться у виконавчому провадженні №46215733, яке відкрито на підставі виконавчого листа №2-1108/12 від 27 травня 2014 року, буде порушувати права та законні інтереси стягувача, а саме ТОВ «ФК «Вектор плюс».
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:
Забезпечення позову повинно вирішувати не всі питання, які виникають у позивача, а лише убезпечити його від вищевказаних ризиків. В даному випадку обидві сторони, в тому числі і апелянт, зазначали, що судом на спірне майно було накладено арешт, такий арешт є дійсним. Хоча накладений судом арешт й не є підставою для зупинення виконавчого провадження, однак він унеможливлює відчуження спірного майна, саме це є належним способом уникнення настання ризиків, які були заявлені позивачем. 
За таких умов висновки суду першої інстанції відповідають як обставинам справи, так і вимогам процесуального закону.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни судових рішень суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні. 
Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2021 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

 
Головуючий                                                                                                С.О. Журба

Судді                                                                                                            Т.О. Писана 

                                                                                                                     К.П. Приходько