ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року 
м. Київ

Справа №  908/3104/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Волковицька  Н.  О. - головуючий, Могил С.К., Случ О. В.,  
секретар судового засідання - Мельникова  Л.  В.,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз"
на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.03.2020 (суддя Горохов І.С.) та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.07.2020 (Білецька  Л.М. - головуючий суддя, судді Верхогляд Т.А.. Кузнецова І.Л.) у справі
за позовом    Акціонерного товариства "Укртрансгаз"
до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Національна комісія що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, 
про стягнення 92 177 921,96 грн,
(У судовому засідання взяли участь представники: позивача - Болдін В.В., Дудченко В.В., відповідача - Богдан С.В.)
ВСТАНОВИВ:
1.  Короткий зміст і підстави позовних вимог 
1.1. До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" про стягнення суми заборгованості за договором транспортування природного газу № 1512000705 від 17.12.2015 у розмірі 92 177 921,96 грн, з яких: сума основної заборгованості у розмірі 85 894  417,85 грн, сума пені у розмірі 5 786 629,65 грн, 3% річних у розмірі 496 874,46 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань з компенсації добових небалансів природного газу за березень-червень 2019 рок,, які мають бути сплачені відповідачем на підставі договору транспортування природного газу № 1512000705 від 17.12.2015 за виставленими позивачем рахунками. Обґрунтовуючи позов посилався на п. 19 глави 6 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи, ст. ст. 526, 530, 536, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 231 Господарського кодексу України.
2.  Фактичні обставини справи, встановлені судами
2.1.  Як установили суди попередніх інстанцій і свідчать матеріали справи, 17.12.2015 Акціонерним товариством "Укртрансгаз" (оператор) та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" (замовник) укладено договір транспортування природного газу № 1512000705.
Відповідно до п. п. 2.1 - 2.2 якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.
Послуги надаються на умовах, визначених у кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.
Пунктом 2.3 договору врегульовано які послуги, можуть бути надані замовнику за цим договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (балансування).
Відповідно до п. 2.4. договору обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування).
Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу (п. 2.5 договору).
Відповідно до п. 2.6. договору замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.
Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів. Додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього договору. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу (п. 2.7, 2.8 договору).
Пунктом 3.1 договору встановлено, що оператор зобов`язаний: своєчасно надавати послуги належної якості; розміщувати на своєму веб-сайті чинні тарифи, вартість послуг балансування, Типовий договір транспортування природного газу і Кодекс; приймати номінації та реномінації, а також заявки на розподіл потужності від замовника відповідно до умов, встановлених Кодексом; забезпечувати належну організацію та функціонування своєї диспетчерської служби; оприлюднювати інформацію, що стосується прав замовника на розподіл потужності, впровадження системних обмежень у випадку аварій та перебоїв у функціонуванні газотранспортної системи, та іншу інформацію, що передбачена Кодексом; виконувати інші обов`язки, визначені Кодексом та чинним законодавством України; повідомляти замовника про зміну умов, які стали підставою для укладення цього договору; здійснити додаткову оплату замовнику у разі недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в точках виходу з газотранспортної системи, в порядку, визначеному цим договором.
Пунктом 3.2. договору встановлено, що оператор має право: своєчасно отримувати від замовника плату за надані послуги; на безперешкодний та безкоштовний доступ на територію та земельну ділянку замовника, де розташоване його газове обладнання та/або    комерційний вузол обліку газу, для виконання своїх обов`язків, передбачених Кодексом та чинним законодавством; обмежувати або припиняти транспортування природного газу у випадках, передбачених цим договором та Кодексом; отримувати оперативну інформацію від замовника на запит своєї диспетчерської служби; стягувати із замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором; користуватися іншими правами, передбаченими цим договором та чинним законодавством України, для забезпечення належного надання послуг, а також для виконання обов`язків оператора газотранспортної системи.
Відповідно до п. 4.1 договору замовник зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; надати оператору фінансове забезпечення в порядку, встановленому у Кодексі та цьому договорі; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та кодексом; негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; вчасно врегульовувати небаланси; не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому договорі; повідомляти оператора про зміну умов, які стали підставою для укладення цього договору; забезпечити можливість цілодобового зв`язку оператора з представниками замовника, зазначеними в цьому договорі; здійснити додаткову оплату оператору у разі перевищення розміру договірної потужності та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором.
Відповідно до п. 4.2 договору замовник має право: отримувати від оператора послуги належної якості та в обумовлені цим договором строки; замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям; отримувати від оператора всю необхідну інформацію щодо роботи газотранспортної системи, від якої залежить належне виконання замовником своїх зобов`язань за цим договором; передати права щодо доступу до газотранспортної системи, які він набуває за цим договором, іншим суб`єктам ринку природного газу за умови повідомлення про це оператора у порядку і строки, передбачені Кодексом та цим договором; отримувати плату за недотримання вимог щодо якості газу, який передається оператором з газотранспортної системи, в порядку, визначеному цим договором; користуватися іншими правами, передбаченими договором та чинним законодавством України; у разі фізичного підключення до газотранспортної системи - на безперешкодний та безкоштовний доступ в порядку, визначеному Кодексом, на територію та земельну ділянку оператора, де розміщені місця відбору проб газу та/або комерційні вузли обліку газу, за якими здійснюється замовлення послуг.
Згідно з п. 5.1 договору порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюються сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього договору.
Якість газу має відповідати вимогам щодо норм якості газу, фізико-хімічних показників та інших характеристик (ФХП), визначених у Кодексі та нормативно-правових актах і відповідних стандартах, на які Кодекс містить посилання (п. 5.2 договору).
Згідно з п. п. 5.3, 5.4 договору за порушення вимог щодо якості газу, який подається в газотранспортну систему оператора або передається з неї оператором, стягується додаткова плата, визначена умовами цього договору. Окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи /прямим споживачем /газовидобувним підприємством/ виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника.
Відповідно до пункту 5.5 договору на кожну фізичну точку входу/виходу до/з газотранспортної системи складається акт    розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, який має містити схему потоків газу через вузол обліку природного газу (ВОГ), його місце розташування на схемі, межу балансової належності та за необхідності схематичне позначення іншого обладнання чи засобів вимірювальної техніки (ЗВТ).
Пунктами 6.1. - 6.3 договору врегульовано, що оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності). Розподіл потужності здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу. Надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються оператором на його офіційному веб-сайті.
Вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом. Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті: www.utg.ua. Тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору (п. п. 7.1.- 7.3 договору).
Відповідно до п. 9.1. договору сторони дійшли згоди, що у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу.
Відповідно до п. п. 9.3., 9.4. договору базова ціна газу визначається оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує; її на своєму веб-сайті. Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.
Пунктом 9.5. договору сторони врегулювали, що розбіжності щодо вартості послуг балансування підлягають врегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість послуг балансування, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений п. 9.4 цього договору, визначається за даними оператора.
Відповідно до п. 13.1 договору у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором.
Відповідно до пункту 17.2 договору усі зміни та доповнення до цього договору оформляються письмово та підписуються уповноваженими особами сторін. 
За пунктом 17.3 договору у разі внесення та затвердження Регулятором зміни до Типового договору транспортування природного газу сторони зобов`язані протягом місяця внести зміни до цього договору.
Додатки 1, 2 та 3 до договору № 1512000705 від 17.12.2015, ані в момент підписання договору, ані в подальшому, сторонами не укладені.
На підтвердження обсягів місячних небалансів надано акт № 03-2019-1512000705 врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць березень 2019 року від 31.03.2019 у    обсязі 4  636,178 тис. куб.м. на суму 44 731 389,91 грн, акт № 04-2019-1512000705 врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць квітень 2019 року від 30.04.2019 у обсязі 2  809,155 тис.куб.м. на загальну суму 24 605   97,64 грн, акт № 05-2019-1512000705 врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць травень 2019 року від 31.05.2019 у обсязі 1108,010 тис. куб. м. на загальну суму 9 110 594,49 грн, акт № 06-2019-1512000705 врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць червень 2019 року від 30.06.2019 у обсязі 858,560 тис. куб.м. на загальну суму 7 447  235,81 грн..
Також надано двосторонньо підписані акти приймання-передачі природного газу № 14 від 01.04.2019, № 19 від 02.05.2019, № 24 від 03.06.2019 та № 24 від 03.07.2019, без посилання на договір № 1512000705 від 17.12.2015, які за поясненнями позивача підтверджують заявлені у справі позовні вимоги, а за поясненнями відповідача складались з метою підтвердження обсягу виконання зобов`язань з постачання газу третім особам - споживачам у березні-червні 2019 року.
На підтвердження надсилання рахунків за добовий небаланс, позивачем надано реєстр файлів відправлених з інформаційної платформи філії "Оператор ГТС України "Укртрансгаз" за березень-травень 2019 року (Акт врегулювання добових небалансів за газові місяці, рахунок), документи надіслано в електронному вигляді - статус повідомлення "відправлено поштою SAP". Також надано реєстр файлів завантаження до Інформаційної платформи АТ Запоріжгаз інформація про перетоки між ОГРМ за спірні періоди березень - червень 2019 року. Цифровий диск з електронними доказами, які надані у паперовому вигляді до позову. 
3.  Короткий зміст судових рішень у справі
3.1. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.03.2020 року у справі №  908/3104/19, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 15.07.2020  у задоволенні позов відмовлено.
Рішення суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, аргументовано тим, що Додатки 1, 2 та 3 до договору №1512000705 від 17.12.2015 ані в момент підписання договору, ані в подальшому, сторонами не укладалися, що свідчить про те, що    при підписанні договору транспортування природного газу №1512000705 від 17.12.2015 сторонами не узгоджені: розподіл потужності, розподіл потужності з обмеженнями, та (додаток 3 ) перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання - передачі газу. Додані позивачем    акти приймання - передачі    природного газу    № 14 від 01.04.2019, № 19 від 02.05.2019, № 24 від 03.06.2019 та № 24 від 03.07.2019 підписані без посилання на договір № 1512000705 від 17.12.2015 та не передбачають обліку такої послуги як добове балансування у визначені періоди. Проаналізувавши наявні матеріали справи, виявляється неможливим перевірити, який саме обсяг газу позивач обліковував в системі, який на його думку відповідач використав за період    з березня по червень    2019 року, в тому числі для своїх технологічних    потреб    та відповідно    який відповідач    має компенсувати позивачу в якості послуг балансування. Складені позивачем односторонні акти    не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження визначення обсягу та відповідно вартості послуг балансування газу.  В матеріалах справи наявний Акт НКРЕКП від 19.04.2019 № 161, який додатково підтверджує відсутність підстав для задоволення позову. 
4. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
4.1. Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення, яким направити справу на новий розгляд. 
Підставою касаційного оскарження є пункти 3, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі -  ГПК України). 
Обґрунтовуючи підставу оскарження, передбачену пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, заявник стверджує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування у подібних правовідносинах норм права щодо оплати заборгованості за послуги добового балансування обсягів природного газу.
Судами не наведено мотивів щодо незастосування приписів пункту 1 глави 1, пунктів 2, 6, 18, 19 глави 6 розділу ІХ Кодексу ГТС. Суд першої інстанції усупереч частині 2 статті 642 ЦК України, частини 8 статті 181 ГК України  не надав оцінку діям сторін на фактичне виконання пункту 6 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС. Вчинення дій із врегулювання небалансів є по суті правочином із купівлі-продажу, який не є складовою послуг із транспортування природного газу. 
Суди попередніх інстанцій помилково не взяли до уваги, що не підписання додатків 1, 2 до спірного договору не позбавляло відповідача фактичної можливості використання природного газу, що підтверджується підписаними актами прийому-передачі та не знімає обов`язку з позивача щодо транспортування природного газу відповідачу. У свою чергу, судом першої інстанції не досліджувався факт підписання додатків до договору, що унеможливило надання суду додатку 3, який підписано сторонами. Односторонній акт врегулювання щодобового небалансу автоматично формується Інформаційною платформою на підставі розрахованих небалансів, дані щодо яких подає самостійно відповідач. Оператор ГТС лише накладає ЕЦП та направляє акти через внутрішню пошту платформи замовнику.
Помилковими є висновки суду апеляційної інстанції щодо обставин, встановлених у справі № 916/2090/16, на які суд посилається як на преюдиційні, оскільки вони не відповідають приписами статті 75 ГПК України. Щодо особливостей застосування статті 75 ГПК України, у цьому випадку, підлягають врахуванню висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 01.10.2019 у справі № 910/12604/18, від 16.01.2020 у справі № 910/11470/18, від 18.02.2020 у справі № 915/420/19, від 28.01.2020 у справі № 917/1335/18. 
Оскільки відповідач не вчиняв дій, направлених на забезпечення власних витрат, у тому числі щодо закупівлі природного газу у інших постачальників та дій з врегулювання щодобових небалансів природного газу, помилковими є висновки судів про те, що Інформаційна платформа не виконувала своїх функцій належним чином по відношенню до оператора ГРМ.
4.2. Також АТ "Укртрансгаз" у поясненнях від 04.06.2021 просить взяти до уваги висновки, викладені в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.03.2021 у справі №922/3987/19.
4.3. У відзиві на касаційну скаргу відповідач вказує на безпідставність доводів скаржника, вважає вірними висновки судів попередніх інстанцій. Зауважує, що позивач не надав жодних первинних документів, які б свідчили про реальність вчинення балансуючих дій кожної доби. Кріс того, спірним договором не передбачено надання послуг добового балансування. 
4.4. Також відповідач подав клопотання про закриття касаційного провадження, оскільки у постанові Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 916/2090/16 викладено висновок щодо оплати заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу при неукладенні додатків до договору транспортування природного газу і зазначений висновок враховано судами першої і апеляційної інстанцій. 
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). 
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності у різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від  06.09.2017 у  справі №  910/3040/16).
При цьому як судові рішення у справах зі спорів, що виникли із подібних правовідносин, належить розуміти рішення у тих справах, де однаковими є предмет і підстави позову, зміст позовних вимог, встановлені фактичні обставини, а також матеріально-правове регулювання спірних відносин.
Колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання, оскільки  правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 25.06.2019 у справі №916/2090/16, зроблені Судом за інших встановлених фактичних обставин ніж у справі № 908/3104/19.
5.  Позиція Верховного Суду 
5.1.  Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
5.2. Відповідно до статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
5.3. Предметом позовних вимог є стягнення заборгованості за договором транспортування природного газу.
5.4. Правове регулювання взаємовідносин оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газорозподільних систем здійснюється Кодексом газотранспортної системи, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496, а також положеннями Закону України "Про ринок природного газу", Цивільного та Господарського кодексів України.
Пунктами 7, 45 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що газотранспортна система - технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу; транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища,    установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.
Згідно з частинами 1, 2 статті 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. Оператор газотранспортної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2497 було затверджено типову форму договору транспортування природного газу, за яким оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плату (за їх наявності), які виникають при його виконанні.
Додатком до постанови НКРЕКП від 30.09.2015 № 2497  є типовий договір транспортування природного газу та додатки до нього, а саме: додаток 1 - розподіл потужності, додаток 2 - розподіл потужності з обмеженнями, додаток 3 - перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу.
17.12.2015 сторонами укладено договір транспортування природного газу №  1512000705, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин. 
З 01.03.2019 відповідно до постанови НКРЕКП від 27.12.2017 № 1437 "Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП щодо впровадження добового балансування на ринку природного газу та процедури розробки, подання і затвердження Плану розвитку газотранспортної системи на наступні 10 років" відбулося запровадження добового балансування на ринку природного газу України. Перехід на добове балансування передбачає, що взаємодія між оператором газотранспортної системи, постачальниками, операторами газорозподільних систем і споживачами здійснюється виключно через інформаційну платформу оператора ГТС. 
Згідно з пунктом 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування; договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги); небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації.
Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу IV Кодексу газотранспортної системи правовідносини між оператором газотранспортної системи та оператором установки LNG / оператором газосховища / газовидобувним підприємством / оператором газорозподільної системи / прямим споживачем щодо одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добових небалансів у газотранспортній системі, регулюються договором транспортування природного газу, укладеним відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2497.
За пунктом 1 глави 1 розділу VIII Кодексу газотранспортної системи одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування. 
Відповідно до частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
За змістом статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Відповідно до частин 3, 4 статті 179 ГК України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.
Суди вірно зауважили, що нормами чинного законодавства визначено, що транспортування природного газу може здійснюватись лише в межах газотранспортної системи, на підставі договору, укладеного з оператором газотранспортної системи.
Пунктом 11 постанови НКРЕКП від 27.12.2017 № 1437 передбачено обов`язок оператора газотранспортної системи з 01 серпня 2018 року надавати послуги транспортування природного газу на підставі договору транспортування природного газу, укладеного відповідно до типового договору транспортування природного газу зі змінами, затвердженими цією постановою. 
В затвердженій вищевказаною постановою редакції типового договору передбачений, в тому числі, порядок оплати добових небалансів. 
5.5. Суди попередніх інстанцій зауважили, що зміст спірного договору та відсутність підписаних додатків до нього свідчить про неузгодження сторонами всіх суттєвих умов договору щодо кожної послуги, яка має надаватись за таким договором, у тому числі щодо плати за добовий небаланс.
Отже суди вказали на те, що наявні матеріали справи не дають можливості встановити, який саме обсяг газу позивач облікував в системі, який на його думку відповідач використав за період з березня по червень 2019 року (включно), у тому числі для своїх технологічних потреб та відповідно який відповідач має компенсувати позивачу в якості послуг балансування.
Скаржник вважає, що не підписання додатків 1, 2 до спірного договору  не позбавляло відповідача фактичної можливості використання природного газу, що підтверджується підписаними актами прийому-передачі
Відповідно до п. 17.2 договору транспортування природного газу від 17.12.2015 усі зміни та доповнення до цього договору оформляються письмово та підписуються уповноваженими особами сторін. За п. 17.3 договору у разі внесення та затвердження Регулятором зміни до Типового договору транспортування природного газу сторони зобов`язані протягом місяця внести зміни до цього договору.
Колегія суддів зауважує, що відсутність на момент виникнення спірних правовідносин договору у редакції, яка би врегульовувала щодобові небаланси, у тому числі щодо оплати за послуги балансування та не внесення відповідних змін, не дає підстав стверджувати про можливість встановлення фактичного використання природного газу відповідачем під час балансування. Саме посилання позивача на можливість використання не є тим аргументом, який може спростувати відсутність врегулювання договірних відносин у спірній частині. 
При цьому в позовній заяві позивач посилається на порушення п. 2.6 договору від 17.12.2015, відповідно до якого замовник має оплачувати послуги на умовах, зазначених в договорі, тоді як вказаний договір не передбачає вчинення дій щодо врегулювання щодобових небалансів та оплату такого балансування, а регулює лише визначення вартості місячного небалансу та порядок його оплати.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що двосторонньо підписані додатки до договору/акти, які б визначали надання позивачем відповідачу послуг балансування за договором за березень-червень 2019 року (включно), у т.ч. і на визначені позивачем у заявленому позові обсяги газу та вартість такого газу. Надані позивачем акти приймання-передачі природного газу № 14 від 01.04.2019, № 19 від 02.05.2019, № 24 від 03.06.2019 та № 24 від 03.07.2019 підписані без посилання на договір № 1512000705 від 17.12.2015 та не передбачають обліку такої послуги як добове балансування у визначені періоди. Складені позивачем односторонні акти не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження визначення обсягу та відповідно вартості послуг добового балансування газу.
5.6. Також апеляційний господарський суд вказав на те, що розрахунок суми основної заборгованості зроблений з посиланням виключно на односторонні акти від 31.03.2019, 30.04.2019, 31.05.2019, 30.06.219, які вимогам пункту 19 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС, не відповідають, оскільки не містять ні вартості щодобових негативних небалансів протягом спірних місяців, ні загальної вартості щодобових позитивних небалансів, внаслідок чого відсутній розрахунок їх різниці як вартість оплати за добовий небаланс, що і є предметом позовних вимог.
5.7. Водночас колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника стосовно того, що судом першої інстанції не досліджувався факт підписання додатків до договору, що унеможливило надання суду додатку 3, який підписано сторонами. 
Як слідує із матеріалів справи, додаток № 3 до договору    транспортування природного газу позивач подав до суду апеляційної інстанції і просив врахувати під час розгляду справи. Однак суд не прийняв зазначені докази, оскільки скаржником в порушення вимог ст. 269 ГПК України не обґрунтовано обставин неможливості подання цих доказів до суду першої інстанції. 
За змістом статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Звертаючись із позовними вимогами скаржник самостійно визначив обсяг доказів, якими він вважав за необхідне довести власні вимоги і, відповідно, Заявляючи вимоги про стягнення суми заборгованості за договором транспортування природного газу від 17.12.2015 № 1512000705 і не подаючи додаток № 3 до цього договору, ніс ризик неподання повного і належного обсягу документів на підтвердження своєї позиції. Суд досліджує матеріали справи у тому обсязі, які надані сторонами, внаслідок реалізації принципу змагальності, а неподання відповідного додатку позивачем не може перекладати відповідальність на суд першої інстанції. 
З наведеного слідує, що помилковими є доводи заявника щодо не дослідження доказів у справі, а тому  не підтвердилася підстава оскарження, передбачена пунктом 4 частини 2 статті 287 ГПК України. 
За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог та вірно застосували норми матеріального права, які регулюють спірні відносини, а тому доводи безпідставними є доводи заявника у цій частині. 
5.8. Щодо постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №922/3987/19  від 19.03.2021 справу № 922/3987/19, до розгляду якої зупинявся розгляд справи № 908/3104/19, колегія суддів бере до уваги, що цією постановою направлено справу на новий розгляд до господарського суду першої інстанції у зв`язку з неповним встановленням обставин справи, не дослідження актів врегулювання щодобових небалансів, довідки № 1 про добові небаланси, а також відсутністю встановленої судами попередніх інстанцій правової природи правовідносин, які виникли між сторонами. Водночас у справі, яка розглядається судами попередніх інстанцій встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, надано оцінку актам приймання-передачі природного газу, одностороннім актам, враховано акт НКРЕКП від 19.04.2019 № 161 щодо діяльності Інформаційної платформи, встановив правову природу спірних правовідносин.
5.9. Стосовно підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, заявник стверджує, що  відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах стосовно оплати заборгованості за послуги добового балансування обсягів природного газу.
Колегія суддів зауважує, що з урахуванням підстави позову, який обґрунтовано неналежним виконанням договору відповідачем щодо оплати послуг добового балансування і відсутності у договорі положення щодо врегулювання щодобових небалансів та щодо обов`язку відповідача з оплати такого врегулювання, зважаючи, що внаслідок змін законодавства позивач мав надавати послуги транспортування природного газу на підставі договору транспортування природного газу, укладеного відповідно до типового договору транспортування природного газу зі змінами, затвердженими постановою НКРЕКП від 27.12.2017 № 1437, а також не встановлення судами попередніх інстанцій обставин вчинення балансування та понесення пов`язаних з таким балансуванням витрат, відсутні підстави покладати на відповідача обов`язок з оплати заборгованості за послуги добового балансування обсягів природного газу.
5.10. Верховний Суд відхиляє доводи заявник про те, що Помилковими є висновки суду апеляційної інстанції щодо обставин, встановлених у справі № 916/2090/16, на які суд посилається як на преюдиційні, оскільки вони не відповідають приписами статті 75 ГПК України. Як слідує зі змісту постанови Центрального апеляційного господарського суду від 15.07.2020 у справі № 908/3104/19, суд посилаючись на справу № 916/2090/16  вказав, що враховує саме правові висновки щодо обов`язковості документального оформленням факту надання послуг балансування і не зазначав, що бере до уваги обставини, встановлені рішенням суду в іншій справі у розумінні статті 75 ГПК України. 
Доводи щодо односторонніх актів врегулювання щодобового небалансу сформованих Інформаційною платформою та її функціонального використання зводяться до оцінки доказів наявних у матеріалах справи, що  відповідно до положень статті 300 ГПК України не належить до повноважень Верховного Суду. 
5.11. За таких обставин, зважаючи на те, що доводи скаржника щодо допущення порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права не підтвердилися, відсутні підстави для скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 05.03.2020 і постанови Центрального апеляційного господарського суду від 15.07.2020 у справі №  908/3104/19.
6.  Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та норми права, якими керувався суд
6.1. За змістом пункту  1 частини  1 статті  308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
6.2.  Відповідно до частини  1 статті  309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею  300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
6.3.    Ураховуючи викладене, зважаючи на зазначені положення законодавства, оскаржені у справі рішення і постанову необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
Керуючись статтями  300, 301, пунктом  1 частини  1 статті  308, статтями  309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Запорізької області від 05.03.2020 і постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.07.2020 у справі №  908/3104/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не  підлягає.
Головуючий                                                                                Н.  О.  Волковицька

Судді                                                                                          С. К. Могил

                                                                                          О. В. Случ