П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/8686/21	
Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
                    суддів – Кравця О.О.,
                                – Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, –

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 (далі – Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – Відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 року по 02.11.2017 року включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – «січень 2008 року»;
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у період з 01.12.2015 року по 02.11.2017 року включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – «січень 2008 року» в сумі 69 514, 60 грн. із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44;
Вимоги адміністративного позову обґрунтовано тим, що під час проходження служби грошове забезпечення нараховувалось та виплачувалось не в повному обсязі, оскільки не в повному розмірі нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення, яка є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці та проведення індексації у зв`язку із зростанням споживчих цін, яка є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців незалежно від форм власності та виду юридичної особи.
Також, на думку Позивача, Відповідач мав здійснювати індексацію його грошового забезпечення у період з грудня 2015 року по листопад 2017 року, застосувавши в якості базового місяця при нарахуванні та виплаті індексації місяць – «січень 2008 року».
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 02.11.2017 року; зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 02.11.2017 року; в решті позову – відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає рішення суду першої інстанції таким, що частково винесене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у визначенні базового місяця «січня 2008 року» для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 02.11.2017 року та постановити нове рішення в цій частині про його задоволення.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розрахунок індексації грошового забезпечення, у тому числі встановлення місяця обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», є компетенцією (дискреційною функцією) виключно Відповідача як органу, в якому Позивач проходив службу і отримував грошове забезпечення. Посилаючись на правові висновки Верховного Суду, які відображені в постановах від 24.12.2019 року по справі № 823/59/17 та від 23.01.2020 року по справі № 580/1617/19, вважає, що при нарахуванні та виплаті суми індексації грошового забезпечення у Відповідача відсутні дискреційні повноваження, оскільки у ВЧ НОМЕР_1 наявний лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки – це нарахувати і виплатити Позивачу суму індексації в порядку, який визначений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення». На переконання скаржника, Відповідач не наділений правом самостійно обирати, як саме йому здійснювати нарахування індексації грошового забезпечення Позивачу. Не встановлення базового місяця «січня 2008 року» в якості базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 02.11.2017 року, Відповідачем і надалі ігноруватимуться приписи Порядку № 1078, що матиме наслідком суттєве заниження нарахованої індексації та необхідність повторного звернення з позовом до суду. Отже, обраний спосіб захисту порушеного права шляхом зобов`язання Відповідача виплатити індексацію із застосуванням базового місяця «січня 2008 року» для проведення розрахунку покликаний на ефективне відновлення з подальшим недопущенням протиправних рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень та виключенням повторної необхідності у зверненні до суду.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи,           ОСОБА_1 з листопада 2015 року по листопад 2017 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та перебував на посаді командира вiддiлення управління взводу управління командира батареї 3 гаубичної самохідно-артилерійської батареї 1 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу).
Разом з цим, ОСОБА_1 є учасником бойових дій та брав участь в антитерористичній операції, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 25.05.2015 року (а.с. 23).
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.10.2017 року за № 147-РС звільнено ОСОБА_2 з військовою служби у запас на підставі п.п. «І»  п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
02.11.2020 року сержанта ОСОБА_1 , командира вiддiлення управління взводу управління командира батареї 3 гаубичної самохідно-артилерійської батареї 1 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу), виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за № 224 від 02.11.2020 року (а.с. 21).
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ВЧ НОМЕР_1 із заявою, в якій, зокрема, просив провести перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення) за період з 01.12.2015 року по 02.11.2017 року, яка була отримана Військовою частиною 26.03.2021 року згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 9, 10).
Проте відповіді від ВЧ НОМЕР_1 на вказану заяву ОСОБА_1 отримано не було.
Вважаючи протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати йому в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 02.11.2017 року включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – «січень 2008 року», ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправну бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 02.11.2017 року з огляду на те, що сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті, відсутність бюджетного фінансування на її виплату не є підставою для її ненарахування, у зв`язку з чим зобов`язав ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за цей період. Разом з тим, суд відмов в частині визначення для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 року по 02.11.2017 року базового місяця «січень 2008 року», оскільки зазначена вимога є передчасною тому, що у цей період індексація не була нарахована та виплачена ОСОБА_1 , отже права останнього порушено не було. До того ж, визначення базового місяця для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення є компетенцією Відповідача як органу, в якому Позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на Відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити Позивачу індексацію грошового забезпечення.
В даному випадку, в межах цієї справи, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції саме в частині відмови у задоволенні його позовних вимог.
У зв`язку з чим, на підставі ч. 1 ст. 308 КАС України, справа та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції перевіряється судовою колегією в апеляційному порядку саме в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 ..
Таким чином, предметом перегляду в апеляційному порядку є рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог Позивача, а саме в частині застосування базового місяця – «січень 2008 року» для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 02.11.2017 року.
Щодо наявності підстав для застосування в якості базового місяця «січень 2008 року» для розрахунку ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 року по 02.11.2017 року, колегія суддів виходить з наступного.
Так, пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`язку з розміром грошового забезпечення, що має виплачуватись позивачу, належить до компетенції відповідача при нарахуванні та виплаті відповідних сум.
Питання визначення базового місяця для індексації знаходиться в залежності від таких показників, як розмір прожиткового мінімуму за певні періоди, розмір коефіцієнту індексації пенсій тощо, які підлягають застосуванню відповідними органами, підприємствами, установами, організаціями при здійсненні відповідних розрахунків.
Колегія суддів зазначає, що саме в процесі виконання рішення суду в порядку встановленому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком № 1078, буде визначено базовий місяць для проведення індексації грошового забезпечення позивача.
Водночас, колегія суддів вважає, що зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.
Більш того, виходячи з положень ст. 5 КАС України захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому.
Разом з цим, колегія судів зазначає, що ВЧ НОМЕР_1 на момент розгляду даної справи не здійснено розрахунку суми індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , в тому числі і встановлення базового місяця для її здійснення.
За таких умов відсутні підстави вважати, що відбулося порушення прав Позивача щодо застосування Відповідачем базового місяця, який на думку Позивача, не повинен був застосовуватись.
Таким чином, оскільки Відповідачем на час виникнення спірних правовідносин не вчинялося будь-яких дій по визначенню базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення Позивачу, тому наразі відсутні підстави для висновку, що має місце порушення прав апелянта, пов`язаних з визначенням базового місяця для проведення індексації.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», покладається виключно на Відповідача по справі, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації Позивача з урахуванням базового місяця «січня 2008 року» у період з 01.12.2015 року по 02.11.2017 року.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15.10.2020 року по справі № 240/11882/19.
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про передчасність позовних вимог щодо застосування при нарахуванні та виплаті індексації місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) – «січень 2008 року» у період з 01.12.2015 року по 02.11.2017 року.
Колегія суддів наголошує, що у разі незгоди з подальшими діями Військової частини НОМЕР_1 щодо визначення базового місяця, розміру нарахування та виплати індексації, ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутися за захистом порушених прав до суду.
При цьому, колегія суддів зазначає, що дискреційні повноваження – це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження – це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Відтак, визначення базового місяця індексації грошового забезпечення за відповідний період встановлений судом є виключно компетенцією Військової частини, а підміна судом повноважень Відповідача є втручанням в його дискреційні повноваження.
За таких обставин, колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних в частині застосування базового місяця «січень 2008 року» при обчислені індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 01.12.2015 року по 02.11.2017 року.
Доводи апелянта щодо застосування базового місяця «січень 2008 року» для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 02.11.2017 року колегія суддів вважає помилковими, оскільки у спірних правовідносинах Відповідач взагалі не здійснив нарахування Позивачу індексацію та відповідно не здійснив розрахунок такої індексації, не визначив розмір індексації, що підлягає виплаті, а тому, з урахуванням положень ст. 2 КАС України, суд у даній справі не наділений повноваженнями на визначення розміру індексації. Повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування покладається на Відповідача, у зв`язку з чим підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації Позивача із визначенням базового місяця індексації грошового забезпечення за відповідний період – відсутні, рішення суду першої інстанції в цій частині є правильним.
Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                            М. П. Коваль

Суддя:                                                                                О.О. Кравець

Суддя:                                                                                Л.Є. Зуєва