Справа № 456/4952/18                                Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р.Т. 
Провадження № 22-ц/811/3161/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 
Категорія:10

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29 липня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів: Ванівського О.М., Крайник Н.П.,
при секретарі Ждан К.О.,
з участю представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна та розподіл майна в натурі,-

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна та розподіл майна в натурі. Просив ухвалити рішення, яким визнати за позивачем право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення громадського будинку кафе на 18 посадочних місць в АДРЕСА_1 з належними до нього навісом «Б», навісом «В», огорожою №1 та воротами №2 (незавершене будівництвом, готовністю 68%) та здійснити його розподіл в натурі по 1/2 частині між забудовниками ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 .
В обгрунтування позовної заяви вказуває, що рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради №129 від 20 квітня 2004 року вирішено внести зміни до п. 1.6 рішення міськвиконкому №159 від 23.06.2001 року та до п. 3 рішення міськвиконкому №302 від 18.09.2003 року в частині надання дозволу на проведення проектно-пошукових робіт, а саме виключити із складу забудовників ОСОБА_4 та викласти в такій редакції: дозволити проведення проектно-пошукових робіт підприємцю ОСОБА_1 . Рішенням виконкому Стрийської міської ради №54 від 24 лютого 2005 року встановлено п.4 рішення міськвиконкому №129 від 20 квітня 2004 року включити до складу забудовників ОСОБА_3 . Рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради №92 від 29 березні 2005 року вирішено надати поштовий адресний номер АДРЕСА_1 , будівлі кафе, яка будується забудовниками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 біля районної лікарні. 30.01.2006 року забудовники ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звертались в Дрогобицький відділ НДІ «Проектреконструкція» з проханням виконання корегування робочого проекту. Дрогобицьким відділом НДІ «Проектреконструкція» на заяву забудовників надано корегування робочого проекту кафе на 18 посадочних місць на АДРЕСА_1 , замовниками в якому зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . З 2004 року з моменту включення до складу забудовників позивача ОСОБА_3 по 2018 рік сторони по справі, як забудовники в рівних долях приймали участь у будівництві даного спірного об?єкту, а саме: купували будівельні матеріали, займались їхньою доставкою, проводили будівництво об?єкту особисто власними силами та вміннями, проводили оплату праці найманим працівникам. З врахуванням того факту, що зареєструвати земельну ділянку та будівлю на одного із забудовників простіше та дешевше, сторони, а саме (забудовник ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ) погодили між собою те, що реєстрацію земельної ділянки та будівлі буде проведено на ім?я одного із забудовників ОСОБА_1 а після реєстрації сторони добровільно та негайно в нотаріальному порядку проведуть поділ будівлі та земельної ділянки. 16.11.2017 року державним реєстратором Грабовецької сільської ради Стрийського району видано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якого за ОСОБА_1 зареєстровано земельну ділянку площею 0.03 га. кадастровий номер - 4611200000:04:008:0006, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. 29 червня 2018 року ФОП - ОСОБА_5 видав технічний паспорт на громадський будинок - кафе на 18 посадочних місць, по АДРЕСА_1 на ім?я - ОСОБА_1 . 21 вересня 2018 року державним реєстратором Грабовецької сільської ради Стрийського району видано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якого за ОСОБА_1 зареєстровано нежитлове приміщення, кафе на 18 посадочних місць(незавершене будівництвом, готовністю 68 %). Однак після реєстрації земельної ділянки та нежитлового приміщення кафе на 18 посадочних місць, по АДРЕСА_1 забудовник - ОСОБА_1 відмовився проводити поділ земельної ділянки та нежитлового приміщення та зазначив, щоб ОСОБА_3 звертався для вирішення даної конфліктної ситуації до Стрийського міськрайонного суду. Цей факт порушує права позивача як добросовісного забудовника. Позивач вчасно не отримав те на що розраховував укладаючи Договір. Окрім того, у позивача немає впевненості в тому, що на об`єкт забудови не претендує жодна інша особа, оскільки на державному рівні його права як співвласника саме цієї будівлі, ніде не відображено і не визнано. Отже, зважаючи на наведене, відповідачем по справі ОСОБА_1 , порушено права ОСОБА_3 , як забудовника та співвласника нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення, кафе на 18 посадочних місць, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , так як позивач ОСОБА_3 включений до складу забудовників рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради, брав активну участь у будівництва даного нежитлового приміщення фінансуванням робочої сили, будівельних матеріалів та їх доставкою по місцю будівництва.
Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 серпня 2020 року позов задоволено.
Визнано за ОСОБА_3 (ідн. – НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення громадського будинку кафе на 18 посадочних місць в АДРЕСА_1 з належними до нього навісом «Б», навісом «В», огорожою №1 та воротами №2 (незавершене будівництвом, готовністю 68%).
Здійснено розподіл в натурі по 1/2 частині нежитлового приміщення громадського будинку кафе на 18 посадочних місць в АДРЕСА_1 з належними до нього навісом «Б», навісом «В», огорожою №1 та воротами №2 (незавершене будівництвом, готовністю 68%) між забудовниками ОСОБА_1 (ідн. – НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (ідн. – НОМЕР_1 ).
Скасовано арешт накладений згідно ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.02.2020 р. на нежитлове приміщення громадського будинку- кафе на 18 посадочних місць в АДРЕСА_1 з належними до нього навісом «Б», навісом «В», огорожою №1 та воротами №2 (незавершене будівництвом, готовністю 68 %), яке зареєстроване за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ідн. НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Вважає помилковим висновок суду про те, що ОСОБА_3 є забудовником спірного об`єкту, покликаючись на покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які в судовому засіданні пояснили, що позивач та відповідач постійно працювали на будівництві разом і знають, що будівництво проводили за спільні кошти в рівних частинах. Також звертає увагу, що поза увагою суду залишився той факт, що йому на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,03 га,кадастровий номер 4611200000:04:008:006, яка знаходиться по АДРЕСА_1 для обслуговування торгівельного павільйону, згідно договору дарування від 03.05.2004 року. Зазначає, що станом на день звернення з заявою до Стрийської міської ради про видачу державного акту на право спільної часткової власності на землю в рівних долях гр. ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , дана земельна ділянка вже перебувала у його приватній власності. Подання спільної заяви 05.08.2005 р. з відповідачем до Стрийської міської ради не породжує жодних юридичних наслідків та не може бути доказом набуття права власності на частину спірної земельної ділянки. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 серпня 2020 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

16 березня 2021 року від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити у вимогах апеляційної скарги. Звертає увагу, що на момент проведення реєстрації речових прав на нерухоме майно – кафе на 18 посадочних місць, ОСОБА_1 навмисне було введено Державного реєстратора Грабовецької сільської ради в оману, що призвело до реєстрації права власності лише на ім`я ОСОБА_1 . Вважає висновки суду першої інстанції правильними.

        Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає частково.

Ухвалюючи рішення в частині задоволення позову про визнання за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення громадського будинку кафе на 18 посадочних місць в АДРЕСА_1 з належними до нього навісом «Б», навісом «В», огорожою №1 та воротами №2 (незавершене будівництвом, готовністю 68%), суд виходив з тих обставин, що ОСОБА_3 також є забудовником спірного об?єкту згідно рішенням виконкому Стрийської міської ради №54 від 24 лютого 2005 року яким внесено зміни та доповнення до п.4 рішення міськвиконкому №129 від 20 квітня 2004 року і жодного рішення органу виконавчої влади про виключення його з числа забудовників відповідачем не надано.
З таким висновком колегія суддів погоджується, однак, не погоджується з рішення суду в частині здійснення розподілу в натурі по 1/2 частині нежитлового приміщення громадського будинку кафе на 18 посадочних місць в АДРЕСА_1 з належними до нього навісом «Б», навісом «В», огорожою №1 та воротами №2 (незавершене будівництвом, готовністю 68%) між забудовниками ОСОБА_1 (ідн. – НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (ідн. – НОМЕР_1 ).
Згідно рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради №129 від 20 квітня 2004 року, вбачається, що виконавчим комітетом вирішено внести зміни до п.1.6 рішення міськвиконкому №159 від 23.06.2001 року та до п.3 рішення міськвиконкому №302 від 18.09.2003 року в частині надання дозволу на проведення проектно-пошукових робіт, а саме виключити із складу забудовників ОСОБА_4 та викласти в такій редакції: дозволити проведення проектно-пошукових робіт підприємцю ОСОБА_1 .
Рішенням виконкому Стрийської міської ради №54 від 24 лютого 2005 року, внесено зміни та доповнення до п.4 рішення міськвиконкому №129 від 20 квітня 2004 року, яким до складу забудовників було включено ОСОБА_3 .
Згідно заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , від 05.08.20005р., останні подали до Стрийської міської ради заяву, про те, що їм видано державний акт на право спільної часткової власності на землю в рівних долях гр. ОСОБА_1 , та гр. ОСОБА_3 , оскільки п. 4.2 №54 від 24.02.2005 р., ОСОБА_3 , включений до складу забудовників.
Згідно рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради № 92 від 29 березні 2005 року вирішено надати поштовий адресний номер АДРЕСА_1 будівлі кафе, яка будується забудовниками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 біля районної лікарні.
30.01.2006 року забудовники ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звертались в Дрогобицький відділ НДІ «Проектреконструкція» з проханням виконання корегування робочого проекту.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.11.2017 року, вбачається, що державним реєстратором Грабовецької сільської ради Стрийського району видано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якого за ОСОБА_1 зареєстровано земельну ділянку площею 0.03 га. кадастровий номер - 4611200000:04:008:0006, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
Згідно виготовленого технічного паспорту на громадський будок кафе на 18 посадочних місць АДРЕСА_1 від 08 грудня 2017 року, ФОП - ОСОБА_5 видав технічний паспорт на громадський будинок - кафе на 18 посадочних місць, по АДРЕСА_1 на ім?я - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Згідно виготовленого технічного паспорту на громадський будок кафе на 18 посадочних місць №17 по АДРЕСА_1 від 29 червня 2018 року, ФОП - ОСОБА_5 видав технічний паспорт на громадський будинок - кафе на 18 посадочних місць, по АДРЕСА_1 на ім?я - ОСОБА_1 і в даному технічному паспорті з незрозумілих підстав виключений ОСОБА_3 ..
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 21 вересня 2018 року державним реєстратором Грабовецької сільської ради Стрийського району видано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якого за ОСОБА_1 зареєстровано нежитлове приміщення, кафе на 18 посадочних місць (незавершене будівництвом, готовністю 68 %).
Згідно звіту про вартість об?єкта – кафе на 18 посадочних місць, незавершене будівництвом, готовністю 68%, яке розташоване по АДРЕСА_1 , вартість становить 1622288 грн.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що договір між сторонами щодо незакінченого будівництвом, готовністю 68% нежитлового приміщення громадського будинку кафе на 18 посадочних місць в АДРЕСА_1 , щодо порядку володіння, користування та розпорядження ним відсутній, оскільки такого права не визнає відповідач.
Згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.
Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 331 ЦК України встановлені підстави набуття права власності на новостворене майно та об`єкти незавершеного будівництва. Ч. 1 даної статті передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, насувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору є власником цієї речі. Ч. 2 даної статті встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох і більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Колегія суддів вважає доведеною належними і допустимими доказами обставину, що ОСОБА_3 є забудовником спірного об?єкту, Рішенням виконкому Стрийської міської ради № 54 від 24 лютого 2005 року, внесено зміни та доповнення до п.4 рішення міськвиконкому №129 від 20 квітня 2004 року і жодного рішення органу виконавчої влади про виключення ОСОБА_3 його з числа забудовників відповідачем не надано ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції, в зв`язку з чим суд першої інстанції на законних підставах визнав за ОСОБА_3 (ідн. – НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення громадського будинку кафе на 18 посадочних місць в АДРЕСА_1 з належними до нього навісом «Б», навісом «В», огорожою №1 та воротами №2 (незавершене будівництвом, готовністю 68%).

Що ж до розподілу в натурі спірного кафе на 18 посадочних місць в АДРЕСА_1 з належними до нього навісом «Б», навісом «В», огорожою №1 та воротами №2 (незавершене будівництвом, готовністю 68%), потрібно зазначити наступне.
Положеннями ч.ч. 1, 2, 3 ст. 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Із системного аналізу зазначених норм закону слідує, що підставою звернення до суду є неможливість досягнення співвласниками згоди щодо виділення у натурі частки у спільній частковій власності і цим право співвласника на користування конкретно визначеним приміщеннями може бути порушено чи не визнано іншим співвласником.
Аналіз змісту статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України свідчить, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.
Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Схожий підхід може бути застосований й у разі поділу іншого нерухомого майна.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією висловленої в Постанові Верховного суду від 16 грудня 2020 року у справі № 373/275/18 (провадження № 61-5533св20).
Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частку нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).
Позивачем перед судом не доведено наявності технічної можливості здійснення  розподілу в натурі приміщення громадського будинку кафе на 18 посадочних місць в АДРЕСА_1 з належними до нього навісом «Б», навісом «В», огорожою №1 та воротами №2 (незавершене будівництвом, готовністю 68%) та не запропоновано жодного варіанту такого поділу, в зв`язку з чим, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про можливість здійснення розподілу в натурі по 1/2 частині нежитлового приміщення громадського будинку кафе на 18 посадочних місць в АДРЕСА_1 з належними до нього навісом «Б», навісом «В», огорожою №1 та воротами №2 (незавершене будівництвом, готовністю 68%) між забудовниками ОСОБА_1 (ідн. – НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (ідн. – НОМЕР_1 ), в зв`язку з чим рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасування з ухвалення нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні цієї позовної вимоги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково. 
Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 серпня 2020 року скасувати в частині розподілу в натурі по 1/2 частині нежитлового приміщення громадського будинку кафе по АДРЕСА_1 з належними до нього будівлями між забудовниками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та в тій частині у задоволенні позовних вимог - відмовити.
В решті рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 серпня 2020 року - залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 02 серпня 2021 року.

               Головуючий:                                        О.Я. Мельничук

               Судді:                                                        О.М. Ванівський

                                                                       Н.П. Крайник