ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 липня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/2654/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,        
розглянув у письмовому  провадженні апеляційну скаргу 	 ОСОБА_1   	
на рішення  Запорізького окружного адміністративного суду  від 28.04.2021р. у справі №280/2654/21	
за  позовом:	ОСОБА_1   	
до:  про:	Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зобов`язання вчинити певні дії  	

ВСТАНОВИВ:          

30.03.2021р. ОСОБА_1 звернувся за допомогою поштового зв`язку до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – ГУ ПФУ в Запорізькій області) про зобов`язання вчинити певні дії  /а.с. 1-5/.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 05.04.2021р.  за вищезазначеним адміністративним позовом   відкрито провадження в адміністративній справі №280/2654/21 та справу призначено до розгляду за правила спрощеного позовного провадження   без повідомлення та виклику сторін /а.с. 20/. 
Позивач     у адміністративному позові, з яким звернувся до суду, просила : 
-          зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.
Рішенням  Запорізького окружного адміністративного суду від 28.04.2021р. у справі №  280/2654/21 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 – відмовлено (суддя Калашник Ю.В.)   /а.с. 47-50/. 
Позивач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу /а.с. 52-57/, у якій посилаючись     на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з`ясовано   усі обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального права, тому просила суд скасувати рішення суду першої інстанції від 28.04.2021р. та постановити у справі нове рішення, яким задовольнити заявлені нею позовні вимоги у повному обсязі. 
Адміністративна справа №280/2654/21, разом з матеріалами вищезазначеної апеляційної скарги, надійшли до суду апеляційної інстанції 10.06.2021р. / а.с. 54/.
Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 11.06.2021р. у справі №280/2654/21 відкрито апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою /а.с. 63/ та призначено розгляд справи в порядку письмового провадження на 06.07.2021р. /а.с. 64/,  про що позивач був повідомлений відповідно до чинного законодавства, відповідач -суб`єкт  владних повноважень, був повідомлений  шляхом направлення повістки та ухвал  судом  засобами електронного зв`язку на його  електронну адресу /а.с. 67,68/.
Відповідач, у письмовому   відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 72-73/, заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача та посилаючись на те, що судом першої інстанції постановлено у даній справі обґрунтоване рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу позивача  залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 28.04.2021р. у даній справі залишити без змін.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та прийняте судом першої інстанції рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Під час розгляду даної адміністративної справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 , позивач у даній справі, перебуває на обліку у відповідача у справі та з 11.01.1989р.   отримує пенсію за віком на пільгових умовах, яка призначена відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (список №1) із зниженням пенсійного віку (у віці 45 років), після призначення пенсії позивач прожовувала працювати до 08.06.2006р.  зазначені обставини підтверджуються трудовою книжкою /а.с. 11-17/,  також відповідно до наданої копії із пенсійної справи, вбачається, що позивачу  не одноразово перераховувалась пенсія на підставі її заяв /а.с. 28-45/.
Позивач не погоджуючись з розміром нарахованої пенсії звернулась у вересні 2020р до відповідача з відповідною заявою.
Листом від 26.10.2020р. вих.№ 415-8687/О-02/8-0800/20 ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомило позивача про те, що відповідно до матеріалів її пенсійної  справи отримується пенсія за віком, призначена на пільгових умовах за Списком №   1 із зниженням пенсійного віку (у віці 45 років) з 11.01.1989р.
Пенсія на момент призначення обчислювалась із заробітної плати за період з 01.01.1988р. по 31.12.1988р. (12 місяців, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,01261) при страховому стажі 35 років 10 місяців, робота за Списком № 1 - 7 років 6 місяців 10 днів.
На підставі особистої заяви від 30.06.1993р. та додатково наданої довідки про заробіток з 01.06.1991р. по 31.05.1993р. (24 місяці, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,17250) проведено перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу 35 років 10 днів, у тому числі за Списком № 1.
З 01.01.2004р. пенсію позивача перераховано відповідно до Закону №1058 з урахуванням страхового стажу 43 роки 20 днів (коефіцієнт страхового стажу - 0,42000) та найбільш вигідної заробітної плати за 24 місяці (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,17250).
Згідно особистої заяви позивача від 10.01.2006р. та додатково наданими документами про заробітну плату за період з 01.01.1985р. по 31.12.1989р. (60 місяців) та стаж роботи після, попереднього перерахунку, проведено перерахунок пенсії з урахуванням стажу і заробітної плати з 01.01.1985р. по 31.12.1989р. - на підставі довідок про заробітну плату та з 01.07.2000р. по 31.12.2005р. - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, при цьому індивідуальний коефіцієнт заробітної плати зменшився з 1,17250 до 1,01724, але розмір пенсії за рахунок застосування середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2005 рік (735,57 грн.  та страховому стажі 45 років 1 місяць 22 дні) у тому числі період роботи за Списком № 1, до страхового стажу зараховано додатково по одному року (індивідуальний коефіцієнт страхового стажу - 0,52083), збільшився з 385,90 грн до 501,71 грн.
Відповідно до особистої заяви від 02.02.2009р. та додатково наданих документів про стаж з 01.02.2009р. проведено перерахунок пенсії з урахуванням стажу, набутого після попереднього перерахунку.
Отже після проведеного перерахунку розмір пенсійної виплати, обчислено з урахуванням страхового стажу 45 років 7 місяців 22 дні (по 30.06.2006) у тому числі період роботі за Списком № 1 - 7 років до страхового стажу зараховано додатково по одному року (індивідуальний коефіцієнт страхового стажу з урахуванням кратності 1,35 - 0,52583), збільшився з 888,21 грн. до 894,59 грн.
У зв`язку із особистим зверненням 28.01.2015р. із новими довідками про заробітну плату за період роботи з 01.05.1977р. по 31.12.1984р. (92 місяці) проведено перерахунок пенсії з урахуванням найбільш вигідної заробітної плати за період роботи з 01.05.1977 по 30.04.1982р. та з 01.07.2000р. по 31.12.2005р. (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,05672), індивідуальний коефіцієнт страхового стажу з урахуванням кратності 1,35 - 0,52583. Розмір пенсії збільшився з 1311,68 грн. до 1322,43 грн.
На підставі особистої заяви від 15.04.2019р. та додатково наданими довідками про заробітну плату за період з 01.01.1971р. по 30.04.1977р. та з 01.01.1990р. по 30.06.1995р. проведено перерахунок пенсії з урахуванням найбільш вигідного заробітку за період з 01.04.1977р. по 31.03.1982р. та за даними персоніфікованого обліку (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,05769) з урахуванням страхового стажу 45 років 7 місяців 22 дні, у тому числі період роботи за Списком № 1 - 7 років до страхового стажу зараховано додатково по одному року (коефіцієнт страхового стажу - 0,52583). Розмір пенсії збільшився з 2992,77 грн. до 2995,02 грн.
На теперішній час розмір  пенсії розраховано із заробітної плати 5170,87 грн. (середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014,2015 та 2016 роки - 4888,83 грн. (4404,35 грн. * 1,11) * 1,05769 - індивідуальний коефіцієнт заробітку), визначеної за періоди роботи з 01.04.1977 по 31.03.1982 та з 01.07.2000 по 31.12.2005 з урахуванням страхового стажу 45 років 7 місяців 22 дні, у тому числі періоди роботи за Списком № 1 - 7 років до страхового стажу зараховано додатково по одному року (коефіцієнт страхового стажу -0,52583), становить 3333,27грн, де: 2719 грн. - основний розмір пенсії за віком; 547,84 грн. - доплата за понаднормовий стаж; 66,43 грн. - підвищення дітям війни.
До страхового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності з 10.11.1960р. по 30.06.2006р., в тому числі робота за Списком № 1 за період з 01.07.1981р. по 07.03.1989р. на підставі документів наявних в пенсійній справі.
Позивач, не погодившись з  відповіддю  відповідача, звернувся до суду з даним позовом.
Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі врегульовано положеннями Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі –Закон №1788-ХІІ) та Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-ІV). 
Відповідно до  ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З урахуванням вищезазначених фактичних обставин справи та положень ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позивачу призначена пенсія за віком зі зменшенням пенсійного віку на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», який був чинним на час набуття позивачем права на призначення пенсія за віком зі зменшенням пенсійного віку,  і ця пенсія є «пенсією за віком», яка йому перераховувалася з набранням чинності 01.01.2004р. Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і далі протягом 2004 - 2017 років неодноразово перераховувалася відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що свідчить про те,  що позивачем реалізовано право на призначення пенсії за віком.
З 01.01.2004р. набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон), пунктом 2 Прикінцевих положень якого передбачено,  що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
При цьому пенсія за віком на загальних підставах та пенсія за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку розраховується відповідно до Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а Закон України «Про пенсійне забезпечення» визначає лише право особи на пільгову пенсію.
Отже з урахуванням вищезазначеного колегія суддів вважає, що пенсія, яка призначена позивачу  на пільгових умовах  відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», фактично є пенсією за віком у розумінні Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нормами чинного пенсійного законодавства передбачена можливість переведення з одного виду пенсії на інший, яке відбувається з дня подання відповідної заяви з усіма необхідними документами, але у даному випадку у позивача відсутні підстави та він не виявив бажання перейти з одного виду пенсії на інший, а виявив бажання на призначення пенсії в межах одного виду - пенсії за віком,  а тому враховуючи те, що позивач у справі скористався своїм правом на призначення пенсії за віком, яка йому перераховувалася у визначеному Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» порядку, відсутні законодавчо визначені підстави вдруге призначати позивачу за його заявою пенсію за віком у відповідності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Як  вбачається з  матеріалів справи,  пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 позивачу призначено з 11.01.1989р., а отже відсутні підстави проведення перерахунку відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, оскільки  показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три останні роки застосовується для обчисленні пенсії лише у випадку  призначення пенсії вперше.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.03.2018 у справі № 336/368/16-а, від 03.04.2018 № 753/8128/16-а, від 24.04.2018 у справі № 185/1391/17, від 21.02.2020 у справі № 185/1389/17, від 27.03.2020 у справі № 335/8983/17, від 15.05.2020 у справі № 334/13/16-а.
Тому  враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду справи, та приймаючи до уваги норми чинного законодавства, які визначають підстави та порядок призначення пенсії за віком, колегія суддів вважає, що відповідач, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень,  під час розгляду заяви позивача   про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняття рішення про відмову у призначенні позивачу такої пенсії, діяв у межах повноважень та у спосіб, який визначено чинним законодавством,  а тому суд першої інстанції зробив правильний висновок про безпідставність та необґрунтованість  заявлених позивачем у справі позовних вимог та постановив правильне рішення про відмову позивачу у задоволенні адміністративного позову.
З огляду на вищенаведене колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про відмову у задоволенні заявлених позивачем вимог,   зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним постанову суду першої інстанції від 28.04.2021р.  у даній адміністративній справі  залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача  необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального  права, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 311,315,317,321,322 КАС України, суд,- 

УХВАЛИВ:

          Апеляційну скаргу           ОСОБА_1   - залишити без задоволення. 
Рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від 28.04.2021р. у справі №  280/2654/21– залишити без змін. 
Постанова   суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст. ст. 329,331 КАС України.
Повний текст виготовлено та підписано  – 06.07.2021р.        
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко