ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 серпня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 199/6285/20 (2-а/199/124/20)	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Білак С.В., Шальєвої В.А.,
за участю секретаря судового засідання Солодкова К.А.
за участю представників: позивача – Задніпряний А.О.  відповідача- Гордеев А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.11.2020 ( суддя першої інстанції Спаї В.В.)  в адміністративній справі №199/6285/20 (2-а/199/124/20) за позовом   ОСОБА_1  до  Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогами визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення  по справі про адміністративне правопорушення  у сфері порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів від 25.08.2020 року №ІД00194049, якою накладено адміністративне стягнення за ч.3 ст.122 КУпАП на ОСОБА_1 у вигляді штрафу 510 грн.  
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.11.2020 року позов задоволено частково. 
Стосовно позовних вимог про визнання постанови неправомірною, то в цій частині суд відмовив у задоволені, застосувавши до ч. 3 ст. 286 КАС України.  
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач проти вимог апеляційної скарги заперечив, вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.
Колегія суддів зазначає, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивачем не оскаржується, а тому відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України не переглядаються.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Під час апеляційного перегляду справи встановлено, 25.08.2020 об 11 год. 29 хв. транспортним засобом MERSEDES-BENZ E 220 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснено зупинку, стоянку, що створюють перешкоди в дорожньому руху або загрозу безпеці руху в районі будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Челюскіна, 4, чим порушено вимоги пп. и) п. 15.9 розділу 15 ПДР України, в частині заборони зупинки транспортному засобу ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій (а.с. 27).
Надаючи оцінку обґрунтованості та правомірності оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Відповідно до підпункту «и» пункту 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, забороняється зупинка ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.
Згідно з ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Порушення, описане у постанові про накладення адміністративного стягнення, було зафіксовано технічним засобом. Матеріали справи містять фотодокументи із зображенням різних ракурсів автомобіля, який належить позивачці, із відображенням дати та часу фотофіксації, розташування транспортного засобу.
Разом з тим суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо недоведеності відповідачем виявленого порушення, оскільки з наданих суб`єктом владних повноважень доказів неможливо встановити, що водієм здійснено зупинку транспортного засобу ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, матеріали фотофіксації не містять чіткої позначки від виїзду до автомобіля, на них міститься зображення цього автомобіля та рулетки, відмітки на якій неможливо розглянути, крім цього відсутній початок заміру цією рулеткою, а тому фотознімки не можуть бути визнані належними та допустимими доказами.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваної постанови.
Рішення суду ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального права, підстави для його скасування відсутні.
Однак, суд наголошує, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, які регулюють особливості розгляду термінових справ, зокрема, щодо строку розгляду справи понад десять днів (частина 1  статті 286 КАС України), проте таке порушення норм процесуального права не потягло за собою неправильного вирішення справи.
Відповідно до  статті 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.  243,  250,  308,  310,  315,  316,  321,  322,  325,  329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради залишити без задоволення.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.11.2020 в адміністративній справі №199/6285/20 (2-а/199/124/20) залишити без змін.
Постанова  суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3  ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України  касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 19 серпня 2021 року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва