П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/4745/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Божук Д.А.   
Суддя-доповідач -  Франовська К.С.   
05 серпня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Франовської К.С. 
суддів:  Боровицького О. А.  Матохнюка Д.Б. , 

          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
19 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області з такими вимогами:
- визнати протиправною відмову відповідача у перерахунку та виплаті щорічної разової допомоги до 5 травня у 2020 році, викладену в листі від 29.01.2021 року № 02-07/190/7;
- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу, як інваліду війни 2 групи, щорічної разової допомоги до 5 травня у 2020 році в розмірі 8 мінімальних розмірів пенсій з урахуванням фактично сплаченої суми.
Ухвалою суду від 19 травня 2021 року, визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду, вказані у заявах ОСОБА_1 від 29.04.2021. Позовну заяву   ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області  про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії - повернуто позивачеві.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апеляційна скарга мотивована помилковими висновками суду щодо визнання причин пропущення строків неповажними та порушенням права доступу до правосуддя.
Згідно обґрунтувань апеляційної скарги, позивач про порушення свого права на належний соціальний захист дізнався лише після ознайомленням із змістом рішення Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у зразковій справі №440/2722/20. Позивач вважає, що початок перебігу строку слід пов`язувати із отриманням відповіді-відмови відповідача від 29.01.2021 №02-07/190/7 на заяву позивача про проведення перерахунку та виплати щорічної грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій за 2020 рік.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом достовірно встановлено та підтверджується матеріалами адміністративної справи, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю війни 2 групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується відповідним посвідченнями (а.с.7).
На звернення позивача із заявою про перерахунок та виплату недоотриманої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації листом від 29.01.2021 №02-07/190/7 повідомив, що Постановою Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року №112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», затверджено розмір разової грошової допомоги до 5 травня на 2020 рік інвалідам війни 2 групи у розмірі 3640 грн., яка заявником отримана .
Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся до суду за захистом свого порушеного права.
Ухвалою суду від 23 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з пропуском шестимісячного строку звернення до суду та відсутністю обґрунтованого клопотання про поважність причин пропуску.
На виконання ухвали суду позивачем надіслано заяву про поновлення строку звернення до суду від 29.04.2021.
В обґрунтування заяви позивач звертає увагу суду на те, що про невідповідність Конституції України окремих положень Бюджетного кодексу України та про рішення Верховного Суду у зразковій справі №440/2722/20 дізнався кілька місяців назад із засобів масової інформації. Не маючи юридичної освіти, не міг здогадуватися, що його права порушуються, тобто, що розмір щорічної разової допомоги до 5 травня не відповідає вимогам законодавства. З приводу цього компетентні органи не інформували.
Крім вказаної заяви, позивачем також подано заяву про усунення недоліків позовної заяви від 29.04.2021, в якій також вказує, що листом Управління соціального захисту населення Волочиської районної державної адміністрації Хмельницької області від 29.01.2021 №02-07/190/7 було відмовлено у проведенні перерахунку разової грошової допомоги до 5 травня. Саме з цього моменту остаточно дізнався про порушення прав.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду, вказані у заявах ОСОБА_1 від 29.04.2021. Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії - повернуто позивачеві, з посиланням на приписи ч.2 ст.123 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.1ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред`явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції.
Водночас, ч.2ст.44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, в тому числі щодо дотримання строків звернення до суду, визначених законом, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
За правилами ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до п.5 ч.1ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Згідно з ч.ч.1-3 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України  визначено, що  якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Слід зазначити, що суд, оцінюючи обставини, що перешкоджали особі здійсненню права на своєчасне звернення за захистом порушених прав, свобод та інтересів, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів.
Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.
Таким чином, умовами застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є насамперед його пропуск, відсутність заяви про поновлення строку, а у разі подання заяви про поновлення строку відсутність поважних причин його пропуску.
З матеріалів справи слідує, що позовні вимоги у даному спорі стосуються нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році як інваліду війни 2 групи у розмірі, меншому, ніж визначено статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (восьми мінімальних пенсій за віком).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що Закон № 3551-XII не встановлює спеціального строку звернення до суду за захистом порушеного права на отримання одноразової допомоги до 5 травня, відтак застосуванню підлягає шестимісячний строк звернення до суду, визначений частиною другою статті 122 КАС України, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».
Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушення її прав, свобод та інтересів.
У контексті наведеного, апеляційний суд наголошує на тому, що при отриманні одноразової щорічної допомоги особа - отримувач має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою захисту порушеного права на належне соціальне забезпечення.
Згідно статті 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Отже, не отримавши доплату до отриманого розміру допомоги до 30 вересня 2020 року, позивач повинен був дізнатись про порушення права на належну виплату, а тому з 01.10.2020 року для нього розпочав перебіг шестимісячного строку для звернення до суду, який закінчився 01.04.2021 року.

Однак з позовом позивач звернувся лише 16 квітня 2021 року, що підтверджено поштовим штемпелем дати подання рекомендованого листа № 3120001348058, тобто, поза межами встановленого законом строку (а.с.9).
Щодо доводів скаржника про те, що про порушення свого права він дізнався з листа відповідача від 21 січня 2021року і саме з цієї дати розпочався перебіг строку звернення до суду, апеляційний суд зазначає наступне.
З матеріалів справи слідує, що звертаючись у січні 2021 року до відповідача із заявою про перерахунок та виплату одноразової допомоги до 5 травня, позивачу достеменно було відомо, що вказана допомога у 2020 році у визначеному статтею 12 Закону № 3551-XII розмірі не виплачена.
Відтак, колегія суддів вважає, що отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Проте жодним з нормативно-правових актів не передбачено ні можливості, ні обов`язку досудового порядку вирішення спору щодо перерахунку та виплати суми щорічної грошової допомоги до 05 травня.
Крім цього, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 (справа №240/12017/19) виклав правову позицію, згідно якої отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду. Триваюча пасивна поведінка особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Тому факт звернення до відповідача суд першої інстанції правильно не визнав досудовим порядком вирішення спору, що може створити об`єктивні передумови для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом та стати належною підставою для поновлення пропущеного процесуального строку для звернення до суду.
Верховний Суд у постанові від 19 січня 2021 року по справі № 300/1411/19 зазначив, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Суд апеляційної інстанції вважає, що нереалізація позивачем права на вчасне звернення до суду в даному випадку зумовлена його власною поведінкою та зазначає, що виявлення наміру отримати судовий захист порушеного права не надає права позивачу на пропуск строку звернення до адміністративного суду та не збільшує обсягу його процесуальних прав, встановлених законом.
Застосування до спірних правовідносин положень статей 122,123 Кодексу адміністративного судочинства України узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року по справі №510/1286/16-а та Верховним Судом у постанові від 31 березня 2021 року по справі №240/12017/19.
Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Відповідно до частини 2 ст. 6, частин 1,2 ст.7 КАС України суд при вирішенні справи застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
Судом апеляційної інстанції також враховано, що адміністративний суд керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям.
Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії» Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.
Також прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Круз проти Польщі» виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.
Отже, обмеження права на звернення за захистом прав свобод та інтересів встановленням строків, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Узагальнюючи, колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовну заяву подано з пропущенням строку звернення до адміністративного суду, позивач не надав належні докази поважності причин його пропуску, а тому підставно вважав, що позовну заяву слід повернути позивачу, з підстав передбачених п.9 ч. 4 ст.169 КАС України.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а ухвала відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі   05 серпня 2021 року.

Головуючий	 	 	Франовська К.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Боровицький О. А.    Матохнюк Д.Б.