Головуючий І інстанції: Супрун Ю.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2021 р. 	Справа № 520/734/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Бершова Г.Є. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Балаклійське лісове господарство" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.03.2021, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/734/21
за позовом             Державного підприємства "Балаклійське лісове господарство"  
до             Державної екологічної інспекції у Харківській області                    
про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування припису,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Державне підприємство "Балаклійське лісове господарство", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції у Харківській області під час проведення заходу державного нагляду щодо дотримання ДП "Балаклійське лісове господарство" законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, що оформлені актом за результатами позапланової перевірки (відповідно до наказу від 25.11.2020 №1064/12-02);
- визнати протиправним і скасувати припис № 08/06-10 від 03.12.2020 року, складений на підставі акту позапланової перевірки в період 26-27 листопада.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що відповідачем порушено процедуру проведення перевірки, а саме, позивач не отримав акт перевірки, що у свою чергу унеможливило здійсненню прав позивача щодо ознайомленням із виявленими порушеннями, подати свої заперечення, скористатися процедурою оскарження. Просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 адміністративний позов залишено без задоволення. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що інспекцією з метою перевірки тверджень, викладених у зверненні громадянина ОСОБА_1 від 09.11.2020, враховуючи погодження Державної екологічної інспекції України від 12.11.2020 №3.1/1595ПГ, на підставі ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", виданого наказу від 25 листопада 2020 за №1064/12-02 та винесеного направлення на здійснення позапланової перевірки в термін з 26 по 27,20 листопада, з 01 по 02 грудня 2020 на предмет дотримання вимог природоохоронного законодавства в частині охорони, захисту, використання та відтворення лісів в межах питань порушених у зверненні громадянина ОСОБА_1 у діяльності ДП "Балаклійське лісове господарство".
Копія направлення на здійснення зазначеної вище перевірки вручена керівнику підприємства, що підтверджується його особистим підписом.
За наслідками перевірки ДП "Балаклійське лісове господарство", Інспекцією складено акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів №1064/12-02/06-04 від 27.11.2020.
На підставі вказаного вище акту перевірки Інспекцією винесено припис від 03.12.2020 №08/06-10, який направлено на адресу підприємства рекомендованим листом з повідомленням.
Не погоджуючись із діями відповідача щодо процедури проведення перевірки, а саме позивач не отримав акт перевірки, що у свою чергу унеможливило здійсненню прав позивача щодо ознайомленням із виявленими порушеннями, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь визначає Закон України "Про охорону навколишнього природного середовища" від 25.06.1991 №1264-XII (далі - Закон №1264-XII).
Згідно зі статтею 34 цього Закону завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.
Відповідно до статті 35 Закону №1264-XII державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об`єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об`єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі.
Порядок здійснення державного контролю за охороною навколишнього природного середовища та використанням природних ресурсів визначається цим Законом та іншими законами України.
Пунктами "а" та "е" частини першої статті 20-2 Закону №1264-XII встановлено, що до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить:
а) організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства: про екологічну та радіаційну безпеку, про оцінку впливу на довкілля; про використання та охорону земель; про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів; про охорону атмосферного повітря; про охорону, захист, використання та відтворення лісів; про охорону, утримання і використання зелених насаджень; про використання, охорону і відтворення рослинного світу; про охорону, раціональне використання та відтворення тваринного світу; щодо дотримання правил створення, поповнення, зберігання, використання та державного обліку зоологічних, ботанічних колекцій і торгівлі ними; під час ведення мисливського господарства та здійснення полювання; про збереження об`єктів рослинного та тваринного світу, занесених до Червоної та Зеленої книг України, формування, збереження і використання екологічної мережі; про природно-заповідний фонд; про охорону, використання і відтворення риби та інших водних живих ресурсів; у сфері хімічних джерел струму в частині забезпечення екологічної безпеки виробництва хімічних джерел струму та утилізації відпрацьованих хімічних джерел струму, ведення обліку обсягів накопичення відпрацьованих хімічних джерел струму та передачі їх на утилізацію; щодо дотримання вимог реєстрації в суднових документах операцій із шкідливими речовинами та сумішами; про поводження з відходами; щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов; про біологічну та генетичну безпеку щодо біологічних об`єктів природного середовища пуду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна 
е) надання обов`язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції, інформування дозвільних органів про надані приписи суб`єктам господарювання, що здійснюють діяльність на підставі дозволів у сфері охорони навколишнього природного середовища, та здійснення контролю за їх виконанням.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 №275, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Згідно з пунктом 7 вказаного Положення Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Свою діяльність відповідач, Державна екологічна інспекція у Харківській області здійснює, в тому числі відповідно до Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07 квітня 2020 року № 230.
Відтак, відповідач як територіальний орган Держекоінспекції наділений повноваженнями щодо здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням, зокрема, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів та надання обов`язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з цих питань.
Повноваження відповідача щодо проведення перевірки дотримання ДП "Балаклійське лісове господарство" вимог природоохоронного законодавства не заперечуються.
Водночас, колегією суддів встановлено, що позивач оскаржив дії  Державної екологічної інспекції у Харківській області щодо проведення позапланової перевірки ДП "Балаклійське лісове господарство" та припис, складений за результатами такої перевірки.
В частині оскарження дій відповідача з проведення перевірки, суд першої інстанції зазначив, що у зв`язку із відмовою позивача в отриманні акта перевірки №1064/12-02/06-04 від 27.11.2020 посадовими особами Державної екологічної інспекції у Харківській області було внесено відповідний запис до акта перевірки, а сам акт направлено на адресу державного підприємства "Балаклійське лісове господарство" поштою, що підтверджується квитанцією від 27.11.2020 №423579. За таких обставин суд дійшов висновку, що посилання позивача на порушення порядку проведення перевірки в частині не отримання акту перевірки спростовані наданими відповідачем доказами та не знайшли свого підтвердження при розгляді справи судом.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
В цій справі позивач оскаржує дії екологічної інспекції, які полягають у порушенні порядку проведення перевірки, зокрема щодо строків вручення акту, його форми та змісту.
Колегія суддів зауважує, що завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.
З урахуванням наведеного незалежно від прийнятого рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді рішень, позивач не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень законодавства по суті встановлених порушень та застосованих санкцій.
Ця правова позиція відповідає завданням та основним засадам адміністративного судочинства, закріпленим у статті 2 КАС України.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18, яка ухвалена у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду. У цій постанові Судова палата відступила від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки, які викладено в постановах Верховного Суду від 13.03.2018 (справа №    804/1113/16), від 24.05.2019 (справа № 826/16221/15), від 03.10.2019 (справа №820/850/16), від 16.10.2019 (справа № 820/11291/15), від 22.11.2019 (справа №    815/4392/15) тощо.
Колегія суддів також приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача з приводу протиправності дій екологічної інспекції щодо порушення відповідачем вимог частини 6 статті 7 Закону № 877-V у зв`язку з неврученням товариству примірника акта в останній день проведення перевірки, виходячи з такого.
Частиною 6 статті 7 Закону № 877-V передбачено, що за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити, зокрема, дату його складення. Крім того, положення цієї ж частини статті 7 Закону № 877-V містять імперативні приписи, за якими в останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).
Так, судом першої інстанції встановлено, що перевірка проводилась в період з 26.11.2020 по 27.11.2020.
Водночас, акт, складений за результатами перевірки відповідачем, не містить дати та підпису суб`єкта господарювання, як і відомостей про відмову від підписання акту (а.с. 61-67).
Таким чином, при проведенні перевірки та оформленні її результатів відповідачем не дотриманий порядок оформлення та ознайомлення позивача із результатами проведеної перевірки.
Такі недоліки при проведенні перевірки не можна визнати незначними, позаяк неознайомлення суб`єкта господарювання із результатами перевірки, позбавляє останнього права на подачу заперечень (зауважень) або додаткових пояснень чи документів на спростування порушень, відображених у акті перевірки.
Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправними дій Державної екологічної інспекції у Харківській області щодо проведення позапланової перевірки ДП "Балаклійське лісове господарство".
Колегія суддів також враховує, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо проведення перевірки та оформлення її результатів призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.
Таким чином, рішення (припис), прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.
Крім зазначеного, судом першої інстанції встановлено, але безпідставно не враховано, що акт перевірки, який не вручений позивачу в останній день проведення такої перевірки, відповідачем надісланий на адресу ДП "Балаклійське лісове господарство" курьєрсько-поштовим сервісом, що не передбачено вимогами Закону № 877-V.
Однак позивач в позові зазначає, що не отримував спірний акт перевірки. 
Як вже зазначалось вище, такими діями відповідач не забезпечив дотримання права суб`єкта господарювання подати зауваження щодо здійснення державного нагляду (контролю), які відповідно до абзацу 11 частини 6 статті 7 Закону №877-V є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).
Відповідно, екологічною інспекцією, не були враховані такі зауваження ДП "Балаклійське лісове господарство" при складанні припису про усунення порушень.
Наведені обставини в сукупності свідчать про протиправність припису Державної екологічної інспекції у Харківській області № 08/06-10 від 03.12.2020 року, через що позовні вимоги в частині його скасування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Аналогічні висновки викладені постанові Верховного Суду від 08.06.2021 у справі №640/4984/19. 
Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги позивача є суттєвими і свідчать  про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та невірне застосування ним норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до  ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Балаклійське лісове господарство" - задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 по справі № 520/734/21  скасувати.  
Прийняти нове рішення, яким адміністративний позов Державного підприємства "Балаклійське лісове господарство" до Державної екологічної інспекції у Харківській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування припису - задовольнити.
Визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції у Харківській області щодо проведення заходу державного нагляду щодо дотримання ДП "Балаклійське лісове господарство" законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, що оформлені актом за результатами позапланової перевірки.
Визнати протиправним і скасувати припис № 08/06-10 від 03.12.2020 року. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.М. Ральченко    Г.Є. Бершов