УХВАЛА

12 липня 2021 року  
Київ
справа №826/10888/18
адміністративне провадження №К/9901/23820/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,
суддів: Берназюка Я.О.,  Стеценка С.Г., 
перевіривши касаційну скаргу Київської міської прокуратури на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 липня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі № 826/10888/18 за адміністративним позовом Приватного підприємства "Конвалія-нерухомість" до Міністерства культури України (правонаступник - Міністерство культури та інформаційної політики України), Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),  Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),  треті особи - Прокуратура міста Києва,  Київський науково-методичний центр по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій, почесний президент Громадської організації "Зелена хвилина",  журналіст Інформаційного агентства "Активні громадяни" та Міжнародного інформаційного агентства "UA-Times" ОСОБА_1    про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-
УСТАНОВИВ:
Як вбачається з касаційної скарги та відомостей Єдиного Державного реєстру судових рішень Приватне підприємство "Конвалія-нерухомість" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Міністерства культури України, Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи - Прокуратура міста Києва, Київський науково-методичний центр по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій, почесний президент Громадської організації "Зелена хвилина", журналіст Інформаційного агентства "Активні громадяни" та Міжнародного інформаційного агентства "UA-Times" ОСОБА_1     в якому просило:
- визнати протиправними дії Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо внесення подання про включення об`єктів нерухомості та садиби міської, розташованої по вулиці Хорива, 2 у Подільському районі міста Києва (охоронний №955-Кв) для включення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України;
- визнати протиправними дії Міністерства культури України щодо включення об`єктів нерухомості та садиби міської, розташованої по вулиці Хорива, 2 у Подільському районі міста Києва (охоронний №955-Кв) до Державного реєстру нерухомих пам`яток України;
- скасувати пункт № 30 в частині наказу Міністерства культури України від 15.10.2014 № 869 «Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України», а саме в частині включення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України міської садиби, розташованої по вулиці Хорива 2 у Подільському районі міста Києва , як пам`ятки архітектури місцевого значення, охоронний №955-Кв, згідно «Переліку об`єктів культурної спадщини у м. Києві, що заносяться до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення», який є Додатком № 1 до наказу Міністерства культури України від 15.10.2014 № 869.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 липня 2019 року позовні вимоги приватного підприємства "Конвалія-нерухомість" задоволено частково. Визнано протиправним наказ Міністерства культури України від 15 жовтня 2014 р. № 869 "Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України" в частині включення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України    по вулиці Хорива, 2 у Подільському районі міста Києва     як пам`ятку архітектури місцевого значення, садибу    охоронний номер №955-Кв та скасувати пункт № 30 Додатку № 1 до наказу Міністерства культури України від 15.10.2014 №869 "Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України". В решті позовних вимог - відмовлено. Стягнуто на користь приватного підприємства "Конвалія-нерухомість" (04071, м. Київ, вул. Хорива, буд. 2, кв. 2, код ЄДРПОУ    37175879) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства культури України (01601, м. Київ, вул. Івана Франка, 19, код ЄДРПОУ 37535703) витрати зі сплати судового збору у сумі 1762 (тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2020 року замінено відповідача у справі - Міністерство культури України (01601, м. Київ, вул. Івана Франкуа, 19, код ЄДРПОУ 37535703) на правонаступника - Міністерство культури, молоді та спорту України (01030, м. Київ, вул. Івана Франка, 19, код ЄДРПОУ 43220275).
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року апеляційну скаргу Міністерства культури молоді та спорту України на рішення Окружного    адміністративного суду міста Києва від 09 липня 2019 року, до якої приєднався Почесний президент Громадської організації "Зелена хвилина" журналіст Інформаційного агентства "Активні громадяни" ОСОБА_1 , - задоволено повністю. Рішення Окружного    адміністративного суду міста Києва від 09 липня 2019 року у справі № 826/10888/18 - скасовано.  Адміністративний позов Приватного підприємства "Конвалія-нерухомість" до Міністерства культури молоді та спорту України, Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи - Прокуратура міста Києва, Київський науково-методичний центр по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - залишено без розгляду.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2020 року № 238 «Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади» перейменовано Міністерство культури, молоді та спорту на Міністерство культури та інформаційної політики.
Відповідно до наказу Офісу Генерального прокуратура від 03 вересня 2020 року №410 «Про окремі питання забезпечення початку роботи обласних прокуратур» перейменовано без зміни ідентифікаційних кодів юридичних осіб в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - юридичну особу «Прокуратура міста Києва» у «Київська міська прокуратура».
Постановою Верховного Суду від 02 лютого 2021 року касаційну скаргу Приватного підприємства «Конвалія-нерухомість» задоволено. Постанову  Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року апеляційну скаргу Міністерства культури України та заяви Почесного президента Громадської організації "Зелена хвилина", журналіста Інформаційного агентства "Активні громадяни" ОСОБА_1, Громадської організації "Мапа Реновації" про приєднання до апеляційної скарги - залишено без задоволення. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 липня 2019 року змінено,    шляхом викладення абзацу другого його резолютивної частини у наступній редакції: «Визнати протиправним    та скасувати наказ Міністерства культури України від 15 жовтня 2014 р. №869 «Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України» в частині включення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України по вулиці Хорива, 2 у Подільському районі міста Києва     як пам`ятку архітектури місцевого значення, садибу охоронний номер №955-Кв, а саме: виключивши із переліку Додатку №1 Наказу рядок без номера, в якому знаходиться запис про «Садиба міська купця Й.М. Дмитрієва ». В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 липня 2019 року залишено без змін.
Не погодившись з судовим рішенням першої та апеляційної інстанції, Київська міська прокуратура, 25 червня 2021 року направила до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 липня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі                № 826/10888/18 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Як підставу касаційного оскарження судових рішень Київська міська прокуратура вказує пункт 3 частини четвертої та підпункти «в», «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Обґрунтовуючи наявність виключних підстав оскарження судових рішень, скаржник зазначає, що «Садиба міська купця Й.М. Дмитрієва» по вулю Хорива, 2 у м. Києві має високу автентичність як важливий елемент садибної забудови Подолу XIX століття, а також цінність як об`єкт, що зберіг свою історичну парцелярію та автентичну забудову, в якій поєднуються житлові, промислові та торгівельні функції, що було характерним для історичного середовища Подолу середини кінця XIX століття.
У свою чергу, згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які перебувають за її межами.
При цьому, указані судові рішення перешкоджають реалізації права на захист інтересів держави, оскільки виключення «Садиби міської» з Державного реєстру пам`ятки місцевого значення фактично суперечить державній політиці в сфері охорони та захисту культурної спадщини та суспільному інтересу.
З огляду на статус зазначеної пям`ятки, державний та суспільний інтерес до неї, скаржник вважає що суд першої інстанції помилково розглянув справу за правилами спрощеного провадження.   
Також, як підставу оскарження судових рішень, які зазначені у частині першій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, скаржником у касаційній скарзі зазначено про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: щодо питання застосування норм права у правовідносинах про визнання протиправними (неправомірними) та скасування наказів Міністерства з приводу занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру з підстав втрати такими об`єктами критерію автентичності, порушення процедури щодо такого занесення. 
З огляду на наведене та необхідність перевірити наведені обставини колегія суддів вважає, що слід відкрити касаційне провадження за поданою касаційною скаргою на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328, пп. «в», «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Крім того Київська міська прокуратура звернулась до суду із заявою про зупинення дії оскаржуваних судових рішень у справі № 826/10888/18 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.
Відповідно до частини третьої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
З огляду на наведене, суд вважає за необхідне встановити строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданого клопотання.
З огляду на наведене, суд вважає за необхідне встановити строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданого клопотання.
Керуючись статтями 328-331, 334, 335, 338, 375 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
у х в а л и в:
Відкрити касаційне провадження за скаргою Київської міської прокуратури на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 липня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі № 826/10888/18.
Витребувати з Окружного адміністративного суду міста Києва справу                                     № 826/10888/18.
Установити учасникам справи строк протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Установити строк протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали для подання заперечень щодо заявленого скаржником клопотання про зупинення дії судових рішень. 
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                      Т. Г. Стрелець          
Судді                                                                                           Я. О. Берназюк
                                                                                          С. Г. Стеценко