ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2021 р. 	Справа № 480/3984/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Жигилія С.П. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 27.04.2021, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, м. Суми, по справі № 480/3984/20
за позовом                 ОСОБА_1  
до                Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області                        
про  зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ
ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач, заявник) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 у справі № 480/3984/20, в якій просив суд: 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області у місячний строк після надходження ухвали про встановлення судового контролю подати звіт про виконання рішення суду від 07.09.2020 по справі № 480/3984/20.  
В обґрунтування заяви про встановлення судового контролю послався на не вжиття відповідачем заходів щодо виконання судового рішення в повному обсязі, оскільки перерахунок пенсії ОСОБА_1 проведено лише за період з 01.01.2018 року по 31.10.2020 року, а не починаючи з 01.01.2016 року, як встановлено в рішенні суду, а присуджена до виплати різниця пенсії взагалі не виплачена. Звернення до виконавчої служби щодо примусового виконання рішення суду по справі № 480/3984/20 не призвело до відновлення його порушеного права на отримання пенсійної виплати на підставі рішення суду, а тому з посиланням на ст.ст.370, 382 КАС України просив суд встановити судовий контроль за виконанням відповідачем рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 по справі № 480/3984/20 та зобов`язати Головне управлінця Пенсійного Фонду України в Сумській області у місячний строк після надходження ухвали про встановлення судового контролю подати звіт про виконання рішення суду від 07.09.2020 по справі № 480/3984/20.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 по справі в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення від 07.09.2020 року по справі № 480/3984/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов`язання вчинити дії - відмовлено.
Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на прийняття ухвали суду з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 та прийняти постанову, якою його заяву від 21.04.2021 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 по справі № 480/3984/20, подану в порядку ст. 382 КАС України - задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про неправомірність неврахування судом першої інстанції та ненадання оцінки тим обставинам, що вперше заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року по справі № 480/3984/20, була подана 05.01.2021 р. до цього суду, однак відхилена ухвалою від 26.01.2021 р. не на тих підставах, що рішення суду виконане або не потрібно встановлювати судовий контроль за виконання цього рішення, а внаслідок незвернення позивача попередньо до органу ДВС з заявою про примусове виконання судового рішення, у зв`язку з чим заявник був змушений звернутися до ВДВС УЗПВР у Сумській області ПСМУУ МЮ (м. Суми), в якому в період з 26.01.2021 по 07.09.2021 тривало виконавче провадження по примусовому виконанню рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року по справі № 480/3984/20. Однак, вказане виконавче провадження в подальшому було закрите не внаслідок повного виконання судового рішення, а тому щодо застосовані до посадових осіб боржника ( ГУ ПФУ у Сумській області) заходи не дали результату. Таким чином, будь-якого іншого способу ніж встановлення судового контролю за виконанням рішення суду позивач не має, а тому наявні підстави для застосування ст.382 КАС України.
Також вказав, що висновок суду першої інстанції про виконання відповідачем в повному обсязі рішення суду в частині перерахунку пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.10.2020 року, про що, нібито свідчить твердження відповідача (боржника), зазначене у листі від 12.02.2021 року №1800-0404-8/8270, не відповідає фактичним обставинам справи та суперечить відомостям, зазначеним у листі Головного управління ПФУ у Сумській області від 24.12.2020 року про здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 , копію якого останній отримав від боржника та надав суду разом з заявою про встановлення судового контролю. 
Крім того, рішення суду в частині зобов`язання виплатити різницю між виплаченим та обрахованим розміром пенсії відповідачем не виконано взагалі як у добровільному порядку, так і в порядку примусового виконання в межах виконавчого провадження, у зв`язку з чим вважає, що підстави для відмови у задоволенні заяви про встановлення судового контролю відсутні.
Відповідно до п. 3 ч. 1  ст. 311 КАС України  суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року у розмірі 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум. Крім того стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України суму судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).
01.12.2020 року Сумським окружним адміністративним судом видано два виконавчі листи.
Вважаючи, що відповідачем не виконується рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року по справі № 480/3984/20, позивач звернувся до суду із заявою в порядку ст.382 КАС України.
Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю, суд першої інстанції виходив з її необґрунтованості, з огляду на безпідставність посилань позивача про проведення перерахунку пенсії лише за період з 01.01.2018 по 31.10.2020 та відсутність доказів того, що відповідач створює перешкоди для виконання рішення та умисно не виконує рішення суду в частині виплати заборгованості.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Приписами ст.129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.
Відповідно до  ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
На виконання приписів ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення містяться в ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів". 
Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зауважує, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
В абзаці третьому пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що  складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт  3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року  № 11-рп/2012).
Також, Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі “Шмалько проти України”, заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого  статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі “Валерій Фуклєв проти України” від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі “Шмалько проти України” від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі “Юрій Миколайович Іванов проти України” від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі “Apostol v. Georgia” від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).
Метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової   (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у від 30 червня 2009 року №16-рп/2009).
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".
На підставі аналізу ст.ст.3,  8, ч.ч.1, 2 ст.55, ч.ч.1 та 2 ст.129-1 Конституції України  в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті  2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
У справі “Сорінг проти Об`єднаного Королівства” від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. 129-1 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.
З метою забезпечення виконання судового рішення ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Так, згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Колегія суддів зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287  цього Кодексу (ч.8 ст.382 КАС України). 
Крім того, відповідно до ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Отже, приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист, отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі. 
Колегією суддів встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 у справі № 480/3984/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року у розмірі 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.
З матеріалів справи вбачається, що рішення від 07.09.2020 року по справі № 480/3984/20 набрало законної сили 08.10.2020 року. 01.12.2020 року Сумським окружним адміністративним судом видано два виконавчі листи, а саме: щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року у розмірі 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум та щодо стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України судового збору в розмірі 840,80 грн.
Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 26.01.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 64285818 з виконання виконавчого листа по справі № 480/3984/20, виданого Сумським окружним адміністративним судом 01.12.2020 (а.с. 77).
19.02.2021 державним виконавцем, у зв`язку з невиконання боржником рішення суду в частині проведення відповідних виплат, на підставі ст.ст. 63,75 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.
10.03.2021 державним виконавцем, у зв`язку з повторним невиконання боржником рішення суду в частині проведення відповідних виплат, на підставі ст.ст. 63,75 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн.
В подальшому, керуючись вимогами п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 08.04.2021 року ВП № 64285818 (а.с. 98).
Позивач, стверджуєючи про непроведення перерахунку його пенсії саме з 01.01.2016 року та невиконання боржником рішення суду в частині проведення відповідних виплат, звернувся до суду з заявою про встановлення судового контролю.
Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що твердження позивача про проведення перерахунку пенсії лише за період з 01.01.2018 по 31.10.2020 спростовані наявним в матералах справи копією розпорядження про перерахунок пенсії на підставі рішення суду (а.с.52) та розрахунком на доплату (а.с.53), з яких вбачається проведення перахунку пенсії ОСОБА_1 саме з 01.01.2016. Так, з розбивкою помісячно, починаючи з січня 2016 вказано суму, яка підлягала виплаті (6703,88 грн) та, яку фактично виплачено (5214,13 грн).
Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідачем ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції не надано жодного доказу виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року по справі № 480/3984/20, в частині здійснення виплати перерахованої пенсії.
За висновком суду першої інстанції, рішення суду в частині зобов`язання виплатити заборгованість не виконане з поважних причин, з огляду на відсутність відповідного фінансування.
Разом з цим, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали суду від 27.04.2021 питання поважності причин невиконання (наявність або відсутність фінансування, або вчинення будь-яких дій відповідачем для виконання рішення суду), судом фактично не досліджувалися. Суд першої інстанції лише обмежився посиланням на лист відповідача від 12.02.2021 № 1800-0404-8/8270 без проведення перевірки наведених у листі обставин.
Як вбачається зі змісту листа ГУ ПФУ в Сумській області від 12.02.2021 № 1800-0404-8/8270, направленого на адресу Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, відповідач стверджує, що ним проведено перерахунок пенсії за судовим рішенням. Сума перерахованих коштів за період з 01.01.2016 по 31.10.2020 нарахована та становить 86405,50 грн, однак виплата буде забезпечена у разі їх надходження з Пенсійного фонду України до Головного управління на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішення суду (а.с. 79).
При цьому будь-яких доказів відсутності фінансування до суду не надано, а судом першої інстанції з власної інціативи, як того вимагає закріплений у ч.4 ст.9 КАС України принцип офіційності з`ясування всіх обставин у справі, не витребувано.
Колегія суддів зауважує, що повідомлення відповідача про те, що виплата перерахованої пенсії за рішенням суду буде забезпечена позивачу лише у разі їх надходження не можна вважати належним способом виконання судового рішення, оскільки останнє навіть орієнтировано не надає можливості визначити тривалість виконання судового рішення і че буде відповідати такий час принципу юридичної визначеності. 
Формальний підхід до виконання судового рішення, як-то ведення переписки між державними органами та/або іншими юридичними та/або фізичними особами, яка не забезпечує реальне виконання рішення суду, не можуть вважатися достатніми та вичерпними заходами для його повного та фактичного виконання.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України “Про судоустрій і статус суддів” встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі “Рисовський проти України” (заява №29979/04) підкреслив особливу важливість принципу “належного урядування”, який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…”.
Враховуючи, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року по справі № 480/3984/20, яке набрало законної сили та підлягає обов`язковому виконанню, фактично залишається бездієвим для позивача, оскільки не виконується відповідачем, в частині виплати перерахованої суми пенсії, та відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження вжиття відповідачем будь-яких заходів з метою виконання судового рішення в частині виплати позивачу перерахованої пенсії, невстановлення та недослідження цих обставин судом першої інстанції, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення є передчасним та такими, що зроблений при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи.
Відповідно до ст. 320 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Приписами ст. 353 КАС України визначено, що підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
В силу ч.1 ст.382 КАС України зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення уповноважний лише суд, який ухвалив це судове рішення.
Аналіз ст. 382 КАС України дозволяє дійти висновку, що судовий контроль встановлюється після ухвалення судового рішення у справі (вживається словосполучення "суд, який ухвалив"), а тому для встановлення судового контролю повинен видаватись окремий процесуальний документ (ухвала) після ухвалення рішення у справі, якщо воно фактично не виконується, і саме судом, який виніс відповідне рішення.
Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Великої палати Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 20.06.2018 у справі №800/592/17, та правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.04.2019 по справі № 286/766/17.
Вимоги апелянта про необхідність задовольнити вимоги його заяви колегія суддів вважає такими, що не грунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальних повноважень зобов`язати ГУПФУ в Сумській області подати звіт про виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 по справі № 480/3984/20, як цього вимагає позивач в апеляційній скарзі, тому скарга підлягає частковому задоволенню. 
Враховуючи викладене, ухвала Сумського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 по справі № 480/3984/20 підлягає скасуванню з направленням до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
Керуючись  ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 326-329, 382  Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу  Сумського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 по справі № 480/3984/20 - скасувати.
Прийняти постанову, якою справу № 480/3984/20 направити до Сумського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1  про встановлення судового контролю за виконанням рішенням суду. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	В.Б. Русанова    С.П. Жигилій