УХВАЛА

20 вересня 2021 року 
м. Київ
справа № 340/4046/20
адміністративне провадження № К/9901/28797/21  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Данилевич Н.А.,
суддів: Уханенка С.А.,  Шевцової Н.В., 

перевіривши касаційну скаргу Державної судової адміністрації України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2021 року у справі №340/4046/20 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Державної судової адміністрації України третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Кіровоградській області про відшкодування шкоди,   

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2021 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (відправлено засобами поштового зв`язку 03.08.2021).

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України, головним розпорядником яких є Державна судова адміністрація України, шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України на його користь матеріальної шкоди у вигляді недоотриманої суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року у розмірі 131104,26 грн, заподіяної прийняттям неконституційного правового акту.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2021 року, позовні вимоги задоволено. 
Стягнуто з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України, головним розпорядником яких є Державна судова адміністрація України, шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у вигляді недоотриманої суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року у розмірі 131104,26 грн, заподіяної прийняттям неконституційного правового акту.
Ухвалою Верховного Суду від  16 серпня 2021 року дана касаційна скарга залишена без руху з наданням скаржникові строку протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до касаційного суду документу про сплату судового збору в установленому законом розмірі. 

Вказана ухвала суду була направлена скаржнику поштою та вручена адресату 20.08.2021 року, що підтверджується відповідним записом в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

На адресу Суду надійшло клопотання скаржника від 30.08.2021 про неможливість сплати судового збору, яке обґрунтовано відсутністю асигнувань за відповідним кодом економічної класифікації видатків.

Відповідно до частини 1 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Розглянувши вказане клопотання скаржника, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в його задоволенні, оскільки відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення скаржника від законодавчо встановленого обов`язку зі сплати судового збору, не є вказане й підставою для відстрочення сплати судового збору. Зазначена позиція також збігається із висновками Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року (заява №70297/01).

Таким чином, скаржником не було усунуто вказані Судом в ухвалі від 16 серпня 2021 року недоліки касаційної скарги.

З огляду на те, що станом на дату постановлення цієї ухвали скаржником не виконано вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, касаційна скарга підлягає поверненню.

Скаржник не був позбавлений можливості подати до суду, за наявності поважних причин, заяву про продовження процесуального строку для усунення недоліків, проте таким правом не скористався.

Згідно частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За таких обставин, подана в цій справі касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись статтями 169, 332 КАС України, Верховний Суд,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Державної судової адміністрації України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2021 року у справі №340/4046/20 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Державної судової адміністрації України третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Кіровоградській області про відшкодування шкоди - повернути особі, яка її подала.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному   статтею 251 КАС України.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                Н.А. Данилевич          

Судді                                                                                                     С.А. Уханенко
                                                                                                    
                                                                                                    Н.В. Шевцова