Справа № 442/7989/20                                Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б. 
Провадження № 22-ц/811/497/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 липня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Мікуш Ю.Р.
Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.
Секретар Іванова О.О.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу № 442/7989/20 за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 січня 2021 року ,-
в с т а н о в и в :
16 грудня 2020 року Комунальне підприємство «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради ( далі КП «Дрогобичводоканал») звернулося в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення у розмірі 22 804,32 грн.
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 січня 2021 року відмовлено КП «Дрогобичводоканал» у видачі судового наказу.
Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 січня 2021 року року оскаржив заявник КП «Дрогобичводоканал» в особі начальника підприємства Р.М.Шагала.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про невідповідність заяви вимогам ст.163 ЦПК України, зокрема, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг, відсутність доказів правильності та безспірності розрахунків, відсутність періоду за який нараховано вказану заборгованість для визначення строку позовної давності.
Просить скасувати оскаржувану ухвалу.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоч належним чином були повідомлені про день і час слухання справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення 07.06. ОСОБА_1 та 06.06. КП«Дрогобичводоканал».
Відповідно до частини другої статті 372 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно частини другої ст.247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст.19 ЦПК наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Згідно ст.160 ЦПК судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Пунктом 3 частини першої статті 161 ЦПК передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.
Вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу встановлені статтею 163 ЦПК України.
Постановляючи ухвалу про відмову у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог ст.163 ЦПК, оскільки заявником не долучено документів, які б містили відомості про обґрунтування нарахування розміру стягуваної заборгованості та періоду в часі за який така заборгованість стягується.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
За змістом п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон) обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із нормами Закону, споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг, якщо споживач користується такими, сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, що відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 216/5756/15-ц.
Колегія суддів зазначає, що вимоги до змісту судового наказу передбачено статтею 168 ЦПК, відповідно до пункту 7 частини першої якої, у судовому наказі зазначається, зокрема, повідомлення про те, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу, суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Отже, при видачі судового наказу, суд не повинен вирішувати питання про обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (оцінювати правильність та обґрунтованість розрахунків).
У подальшому, після видачі судового наказу, боржник у заяві про скасування судового наказу, може зазначити про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача (п.5 ч.2 ст.170, ч.3 ст.171 ЦПК), що є підставою для скасування судового наказу.
Таким чином, висновок суду про відсутність належного обґрунтування нарахування стягуваної заборгованості, виходить за межі вимог, дотримання яких повинен перевіряти суд на цій стадії наказного провадження, і не може бути підставою для відмови у видачі судового наказу, а тому, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.65ст.268 ЦПК).
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 383,384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради задовольнити.
Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 січня 2021 року скасувати, справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк