Ухвала
11 червня 2021 року
м. Київ
справа № 127/34759/19
провадження № 61-2581ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши касаційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «А. Первозванного 4А» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 6 жовтня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 20 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «А. Первозванного 4А», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - виконавчий комітет Вінницької міської ради, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення майнової та моральної шкоди, 
ВСТАНОВИВ:
26 травня 2021 року подана касаційна скарга Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «А. Первозванного 4А» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 6 жовтня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 20 січня 2021 року. 
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Вказана касаційна скарга подана до Верховного Суду з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження і Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «А. Первозванного 4А» заявляє клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень. 
В обґрунтування заявник вказує, що вперше касаційну скаргу подано 16 лютого 2021 року, проте ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2021 року її залишено без руху і 2 квітня 2021 року ухвалою цього ж суду касаційну скаргу визнано неподаною і повернено заявнику. 
Вважає, що зазначена причина пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень свідчить про пропуск процесуального строку з поважних причин. 
Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, касаційний суд враховує, що оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений з об`єктивних і, які не залежали від волі та поведінки особи, причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У випадку, якщо суди обмежуються вказівкою на наявність «поважних причин» для поновлення пропущеного строку, вони не вказують чітких підстав такого поновлення. 
Розглянувши клопотання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «А. Первозванного 4А», касаційний суд дійшов висновку, що вказана заявником причина пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень свідчить про пропуск процесуального строку з поважних причин.
Встановлені обставини є підставою для задоволення клопотання і поновлення Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «А. Первозванного 4А» строку на касаційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 6 жовтня 2020 року та постанови Вінницького апеляційного суду від 20 січня 2021 року.
Проте касаційне провадження не може бути відкрито з огляду на наступне. 
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У випадку визначення підставою касаційного оскарження судових рішень 
пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено висновок щодо застосування норми права, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржених судових рішень сформованій практиці у подібних правовідносинах.
У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення 
пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення.
У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення 
пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
Оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний 
пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.
Касаційна скарга Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «А. Первозванного 4А» не у повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону. 
Підставою касаційного оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 6 жовтня 2020 року та постанови Вінницького апеляційного суду від 20 січня 2021 року заявник вказує неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, а саме зазначає про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі № 311/3489/18 (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України).
В обґрунтування заявник стверджує, що вказаною постановою не передбачено застосування норми права подібних правовідносинах. 
Доводи заявника не містять змістовного обґрунтування мотивів відступлення від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі № 311/3489/18, та чіткої вказівки на норму права (абзац, пункт, частина статті), щодо якої касаційним судом зроблено висновок. 
Також підставою касаційного оскарження судових рішень Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «А. Первозванного 4А» вказує відсутність у подібних правовідносинах висновку Верховного Суду щодо застосування 
частин п`ятої і восьмої статті 10, статті 18 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
Проте касаційна скарга не містить обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування вказаних норм права. 
За таких обставин заявнику необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, та надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи. 
Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Поновити Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «А. Первозванного 4А» строк на касаційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 6 жовтня 2020 року та постанови Вінницького апеляційного суду від 20 січня 2021 року у цій справі.
Касаційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «А. Первозванного 4А» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 6 жовтня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 20 січня 2021 року залишити без руху. 
Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків. 
У разі невиконання у встановлений судом строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                           С. О. Карпенко