ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2021 року
м. Харків
справа №643/21899/20
провадження №22-ц/818/3008/21
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря судового засідання Сабельнік Б.В.,
сторони справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Харківська міська рада,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах Харківської міської ради, на рішення Московського районного суду міста Харкова від 16 лютого 2021 року, ухвалене в складі судді Єрмак Н.В., -
УСТАНОВИВ:
У грудні 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до Харківської міської ради (далі – ХМР), у якій просила продовжити їй строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 двоюрідної сестри ОСОБА_4 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла двоюрідна сестра ОСОБА_3 – ОСОБА_4 08.09.2017 позивач звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу (далі – ПН ХМНО) Луніної Т.А., яка відмовила у вчиненні нотаріальної дії на підставі того, що між ОСОБА_3 та померлою ОСОБА_4 неможливо встановити родинний зв`язок. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 17.10.2019 підтверджено факт родинних відносин між позивачем та ОСОБА_4 , рішення набрало законної сили. 09.12.2019 через свого представника ОСОБА_3 звернулася до ПН ХМНО Литвиненко Ю.Ю., яка відмовила у вчиненні нотаріальної дії на підставі того, що заява про прийняття спадщини від імені ОСОБА_3 у встановлений законом строк не надходила. Позивач вважає, що строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин, оскільки їй було необхідно встановити в судовому порядку родинний зв`язок між нею та померлою ОСОБА_4 .
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2021 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_3 додатковий строк в два місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
Рішення суду мотивоване тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Листом ПН ХМНО Луніної Т.А. від 08.09.2017 ОСОБА_3 відмовлено у прийнятті заяви про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 в зв`язку з неможливістю встановлення родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.10.2019 підтверджено факт родинних відносин між позивачем та ОСОБА_4 , рішення набрало законної сили. Постановою ПН ХМНО Литвиненко Ю.Ю. від 09.12.2019 заявнику відмовлено у вчиненні нотаріальної дії на підставі того, що заява про прийняття спадщини від імені ОСОБА_3 у встановлений законом строк не надходила. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позивач перебувала за межами України на час смерті спадкодавця та нею було вчинено дії, що свідчили про наявність її волі на прийняття спадщини за законом, в зв`язку з чим вважав, що причина пропуску позивачем строку є поважною, вимога за позовом є обґрунтованою, тому позов підлягає задоволенню.
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 , діючи в інтересах ХМР, подала апеляційну скаргу, якою просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити; судові витрати покласти на позивача.
В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення є незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, звернувшись до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_6 відмову з підстави відсутності документів, що підтверджують спорідненість між ОСОБА_7 померлою ОСОБА_4 . При цьому нотаріусом роз`яснено, що ОСОБА_3 може здійснити своє право на спадкування майна, що залишилось після ОСОБА_4 , вона може лише в судовому порядку. У грудні 2017 року ОСОБА_3 зверталась до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ХМР про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті двоюрідної сестри ОСОБА_4 (справа №643/16079/17). Постановою Харківського апеляційного суду від 22.11.2018 позов ОСОБА_3 залишено без задоволення. Постановою Харківського апеляційного суду від 18.04.2019 (справа №643/16079/17) у задоволенні заяви ОСОБА_3 в особі її представника ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного суду від 22.11.2018 відмовлено. Постанова Харківського апеляційного суду від 22.11.2018 залишена в силі. Апелянт вважає, що з наведеного вбачається, що позивач скористалась своїм правом на захист її права власності в порядку спадкування, звернувшись з відповідною позовною заявою до суду, однак у задоволенні позову їй було відмовлено. Отже, її твердження про необхідність в судовому порядку встановлення родинних відносин, що призвело до пропуску строку для подання заяви до нотаріальної контори не можна вважати поважною причиною. Лист приватного нотаріуса Луніної Т.А. Школьник В. не оскаржувала.
Позивач не скористалась правом надання відзиву на апеляційну скаргу.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до статті 375 Цивільного процесуального кодексу (надалі ЦПК) України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.
Судом установлено, що ОСОБА_3 є громадянкою держави Ізраїль, що підтверджується копією паспорту № НОМЕР_1 (тип R код ISR)з офіційним перекладом (а.с. 5-6).
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис №10203 (а.с. 10).
Листом ПН ХМНО Луніної Т.А. від 08.09.2017, б/н, доведено до відома ОСОБА_3 , що за її заявою про відкриття спадщини неможливо відкрити і зареєструвати спадкову справу, оскільки заповіту померла ОСОБА_4 не залишила, а з наданих заявником документів неможливо встановити її родинні зв`язки з померлою. Зазначено, що в разі доведення обставин, що померла ОСОБА_4 є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 , остання може входити до спадкоємців 5-ї черги. Повідомлено, що для захисту прав ОСОБА_3 з метою спадкування після померлої ОСОБА_4 та захисту права власності в порядку спадкування, ОСОБА_3 необхідно звернутися до Московського районного суду м. Харкова з відповідною позовною заявою (а.с. 11).
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27.07.2018 по справі №643/16079/17 задоволено позов ОСОБА_1 до ХМР, третя особа – ПН ХМНО Луніна Т.А. про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 32,4 кв.м, житловою площею 16,6 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті двоюрідної сестри ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 64-65).
Постановою Харківського апеляційного суду від 22.11.2018 по справі №643/16079/17 задоволено апеляційну скаргу ХМР. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.07.2018 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 до ХМР, третя особа ПН ХМНО Луніна Т.А. про визнання права власності в порядку спадкування за законом – залишено без задоволення (а.с. 45-47).
Постанова набула чинності.
Відмовляючи взадоволенні позову суд апеляційної інстанції виходив з недоведеністю ОСОБА_3 обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, а саме позивачем документально не підтверджено родинні відносини про те, що її мати є рідною сестрою матері ОСОБА_4 .
Постановою Харківського апеляційного суду від 18.04.2019 по справі №643/16079/17 у задоволенні заяви ОСОБА_3 в особі її представника ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного суду від 22.11.2018 – відмовлено. Постанову Харківського апеляційного суду від 22.11.2018 залишено в силі (а.с. 48-50).
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.10.2019 по справі №643/11724/19 задоволено заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин. Встановлено юридичний факт того, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 78 років - ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) була двоюрідною сестрою громадянки Держави Ізраїль – ОСОБА_1 ( ОСОБА_7 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) (а.с. 12-13).
Рішення набрало законної сили.
Постановою державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Литвиненко Ю. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.12.2019 №5814/02-31 на №4226/02-31 від 09.12.2019 відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 з тієї підстави, що заява про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 від імені ОСОБА_3 у встановлений законом строк не надходила. Згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 14.07.2017 ОСОБА_4 за указаною адресою була зареєстрована одна (а.с. 15).
Відповідно до частин 1, 2 статті 1220 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Згідно з частиною 3 статті 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Частиною 3 статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини 3 статті 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.
Правовими положеннями, викладеними у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 роз`яснюється, що вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема, тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Аналогічну позицію висловлено у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 16.10.2019 у справі №521/8988/17 (провадження №61-7419св19).
Згідно з частинами 1, 2 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати особисто нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно з пунктами 3.3, 3.6 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі; не допускається приймати заяви про прийняття спадщини, про відмову від неї або заяви про їх відкликання, складені від імені спадкоємців їх представниками, що діють на підставі довіреностей.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернулась до ПН ХМНО Луніної Т.А. у межах визначеного ч. 1 ст.1270 ЦК України шестимісячного терміну для прийняття спадщини. Однак спадкова справа за заявою позивача відкрита не була, посилаючись на те, що заповіту померла ОСОБА_4 не залишила, а з наданих заявником документів неможливо встановити її родинні зв`язки з померлою. Рекомендовано ОСОБА_3 звернутися до суду для захисту прав з метою спадкування (а.с. 11).
Рішення суду, яким було встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було винесено 17.10.2019, після чого позивач знову звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , однак знову отримала відмову, з посиланням на те, що заява про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 від імені ОСОБА_3 у встановлений законом строк не надходила (а.с. 15).
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо преюдиціального значення для даної справи постанови Харківського апеляційного суду від 22.11.2018 по справі №643/16079/17, виходячи з наступного.
Преюдиціальність – обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який набрав законної сили. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності. Тобто, преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин.
У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при ухваленні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду – на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі №753/11000/14-ц (провадження №61-11сво17)).
Постановою Харківського апеляційного суду від 22.11.2018 по справі №643/16079/17 позов ОСОБА_3 до ХМР, третя особа ПН ХМНО Луніна Т.А. про визнання права власності в порядку спадкування за законом залишено без задоволення саме з тієї підстави, що позивачем документально не підтверджено родинні відносини про те, що її мати є рідною сестрою матері ОСОБА_4 .
Однак рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.10.2019 по справі №643/11724/19, яке набрало законної сили, встановлено юридичний факт того, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 78 років – ОСОБА_4 була двоюрідною сестрою громадянки Держави Ізраїль – ОСОБА_3 ( ОСОБА_7 ) (а.с. 12-13).
На підставі викладеного, враховуючи доводи позовної заяви та докази, долучені до неї в підтвердження заявлених позовних вимог, з урахуванням того факту, що ОСОБА_3 звернулась до нотаріуса у межах визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячного терміну для прийняття спадщини і на даний час рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.10.2019 по справі №643/11724/19 усунуто невизначеність обставин, що стали підставою для відмови нотаріусом у відкритті спадкової справи і видачі ОСОБА_9 свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для поновлення позивачу строку для прийняття спадщини на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 .
При вирішенні справи районний суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Отже, доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків суду та не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
За викладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення районного суду – без змін.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).
Враховуючи, що вимоги апеляційної скарги залишено без задоволення, судові витрати, у відповідності до вимог статей 141, 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», між сторонами не розподіляються.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах Харківської міської ради, залишити без задоволення.
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складений 22 липня 2021 року.

Головуючий                                                                 О.Ю. Тичкова

Судді                                                                  С.С. Кругова

Н. П. Пилипчук