КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
            
справа №360/1839/19                                                                           головуючий у суді І інстанції: Міланіч А.М.
провадження №22-ц/824/12839/2021                                                 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
14 вересня 2021 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді:                                              Сушко Л.П.,  
суддів:                                                           Гаращенка Д.Р., Сліпченка О.І.,
секретар судового засідання:                                  Спеней О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Державного реєстратора Бородянської селищної ради Київської області Скопенко Катерини Валентинівнина рішення Бородянського районного суду Київської області від 09 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державного реєстратора Бородянської селищної ради Київської області ОСОБА_4 про скасування права власності 
на квартиру,
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 чзвернулись до суду з позовом до Державного реєстратора Бородянської селищної ради Київської області ОСОБА_4 про скасування права власності на квартиру.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24 квітня 2013 року позивачі уклали з ОК ЖБК «Бригантина-2» в особі ОСОБА_3 договір про спільну пайову участь у будівництві житлового кооперативного будинку по АДРЕСА_1 , за умовами якого домовились про спільне будівництво житлового кооперативного будинку за вказаною адресою з подальшою передачею позивачам, як пайовикам, частки цього будинку у вигляді однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 34 кв.м, розташованої на 2-му поверсі. Відповідно до п.2.2.2 Договору, ціна за 1 кв.м квартири еквівалентна 2178 грн. залишається незмінною до кінця виконання обов`язків обома сторонами. Загальна вартість квартири еквівалентна 74052 грн.. Оскільки на момент укладення вказаного Договору у позивачів не вистачало коштів для внесення суми в розмірі 75 % від вартості квартири, то 27 червня 2013 року, на пропозицію голови правління ОСОБА_3 , між позивачами та відповідачкою 
ОСОБА_4 , ОСОБА_3 було укладено договір переуступки паю на зазначену квартиру з поетапною оплатою, згідно з умовами якого, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 передають позивачам свій пай у ОК ЖБК «Бригантина-2», який відповідає праву на вступ в ОК ЖБК «Бригантина-2» та отримання свідоцтва на право власності на вказану квартиру, а також часткової спільної власності на земельну ділянку на якій розташований будинок. За отримання паю на зазначену квартиру позивачі передали відповідачці та ОСОБА_3 аванс на суму 8150 грн., які по комерційному курсу продажу відповідали 1000 дол. США, друга частина внеску у розмірі 9000 доларів США мала бути сплачена позивачами у термін до 10 серпня 2013 року. Загальна вартість квартири з ремонтом «під ключ» та газовим котлом становить 39930 доларів США, система оплати «ануїтет», платежі розподілені на 120 місяців під 12,5 % річних. Суть укладення вказаного договору переуступки паю полягала у тому, що кошти у розмірі 74052 грн., які передбачені вищевказаним договором про спільну пайову участь у будівництві кооперативного будинку, будуть зараховані на виконання умов цього договору. Так, на виконання умов зазначених договорів позивачі з 12 червня 2013 року по 16 вересня 2013 року сплачували щомісячно 438,1 долар США, а з 26 вересня 2013 року по 14 вересня 2015 року вносили щомісячні платежі в різному розмірі, про що маються відповідні розписки. Загалом позивачами було передано відповідачці з червня 2013 року по вересень 2015 року грошові кошти у розмірі 18841,21 доларів США. 05 липня 2013 року позивачі та кооператив ОК ЖБК «Бригантина-2» в особі його голови ОСОБА_3 підписали акт приймання-передачі,  за яким кооператив передав, а позивачі прийняли квартиру АДРЕСА_1 , яка на сьогоднішній день знаходиться у їх володінні. Однак, отримавши 18 серпня 2016 року ухвалу Бородянського районного суду Київської області про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та копії матеріалів вказаної справи, позивачі довідались, що право власності на вказану квартиру, в якій вони проживають та сплачують щомісячні платежі, 29 березня 2016 року було зареєстровано державним реєстратором Бородянської селищної ради за ОСОБА_4 , номер запису - 14203516. Підставою виникнення права власності відповідачки на квартиру реєстратор зазначила: технічний паспорт, акт приймання-передачі нерухомого майна від 06 грудня 2012 року ОК ЖБК «Бригантина-2» та ОСОБА_4 , договір про спільну пайову участь у будівництві будинку від 27 червня 2013 року, видавник ОК ЖБК «Бригантина-2» та ОСОБА_4 .. Вважали, що оскільки відповідно до п.1.1 Договору про спільну пайову участь у будівництві житлового будинку відповідачка ОСОБА_4 та ОСОБА_3 спільно з кооперативом ОК ЖБК «Бригантина-2» збудували кооперативний будинок, де їх частка паю виражається у вигляді зазначеної однокімнатної квартири, цей пай відповідачка разом із ОСОБА_3 переуступили їм на підставі договору переуступки паю на квартиру від 27 червня 2013 року, такий договір не скасований, не визнаний недійсним і свою дію не припинив (діє до 27 червня 2023 року), то реєстрація права власності на спірну квартиру за ОСОБА_4 порушує їх права як власників та користувачів цієї квартири. Тому просили скасувати право власності відповідачки на вказану квартиру.
 Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 09 червня 2021 року задоволено позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державного реєстратора Бородянської селищної ради Київської області ОСОБА_4 про скасування права власності на квартиру. Скасовано право власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29 березня 2016 року.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позову відмовити в повному обсязі та скасувати заходи забезпечення позову. Вказує, що ОСОБА_1 при реєстрації права власності на спірну квартиру не є власником, заявником прав тощо. Позивач порушила своє зобов'язання сплачувати вартість паю відповідно до договору переуступки паю на квартиру від 27 червня 2013 року про поетапну оплату. 29 березня 2016 року ОСОБА_4 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 , як забудовник новоствореного нерухомого майна член кооперативу ЖБК "Бригантина-2". ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спірну квартиру звільнили, не звертались з вимогами про повернення сплачених за договором коштів, тому крім бездоказовості очевидним є факт хибно обраного способу судового захисту. Суд першої інстанції не взяв до уваги правові висновки Великої Палати Верховного суду України, що скасування запису про державну реєстрацію права власності є неналежним способом захисту порушеного права. Посилається на висновки, викладені 
у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 29 травня 2019 року у справі 
№ 367/2022/15-ц, відповідно до яких рішення суб'єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. З метою ефективного захисту порушених прав законодавець застеріг, що ухвалення судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав), відповідно до висновків Верховного Суду України у постанові від 20 серпня 2020 року у справі 
№ 916/2464/19. Враховуючи, що позивачі не заявили позовних вимог про визнання прав на нерухоме майно або про стягнення сплачених коштів, вимога про скасування запису про реєстрацію не захищає прав позивачів, а також суперечить останній редакції ЗУ "Про державно реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". 
Представник позивачів Адвокат Панасюк О.В. подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив відмовити у задоволені апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи  позовні  вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що пай на квартиру  АДРЕСА_1 відповідачка ОСОБА_4 та ОСОБА_3 переуступили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до умов договору переуступки паю на квартиру від 27 червня 2013 року. Оскільки договір не скасований, не визнаний недійсним і свою дію не припинив, то реєстрація права власності на зазначену квартиру за ОСОБА_4 порушує права позивачів.
Однак такі висновки не відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Встановлено, що 24 квітня 2013 року між ОК ЖБК «Бригантина-2» /забудовник/ в особі голови кооперативу ОСОБА_3., та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 /пайовики/, було укладено договір про спільну пайову участь у будівництві житлового кооперативного будинку за адресою:АДРЕСА_1 , з подальшою передачею пайовикам, в рівних долях кожному, їх частки у вигляді однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 34 кв.м, розташованої на 2-му поверсі будинку /т.1, а.с.8-10/.
 
27 червня 2013 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з другої сторони був укладений договір переуступки паю на квартиру в ОК ЖБК «Бригантина-2» з поетапною оплатою, за яким сторона 2 передає стороні 1 свій пай у ОК ЖБК «Бригантина-2», який відповідає праву на вступ в ОК ЖБК «Бригантина-2» та отримання свідоцтва про право власності квартири АДРЕСА_1 , і часткової спільної власності на земельну ділянку, на якій розташовано будинок та встановлює порядок сплати залишку суми за пай.  П.7.4 договору встановлено, що якщо сторона 1 заборгує поточні оплати стороні 2 більше, ніж за 6 місяців без погодження сторони 2, дія зобов`язань сторони 2 припиняється в односторонньому порядку. В цьому випадку сторона 2 набуває право в односторонньому порядку розірвати договір, виставивши квартиру на продаж, а після продажу та погашення заборгованості і штрафу у розмірі 1000 доларів США, решту коштів в 3-денний строк повернути стороні 1. Сторона 1 зобов`язувалась в цьому випадку звільнити квартиру та повернути її стороні 2 у стані не гіршому, ніж отримала /т.1, а.с.11-13/.
На підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 05 липня 2013 року голова правління ОК ЖБК «Бригантина-2» ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_1 , ОСОБА_2 прийняли однокімнатну квартиру  
АДРЕСА_1 /т.1, а.с.14/.
Як убачається з матеріалів справи (т.1 а.с.17-38), на виконання вказаного договору переуступки паю позивачі, починаючи з 12 липня 2013 року і по 14 вересня 2015 року проводили сплату платежів за договором у різних розмірах, після цього припинили оплачувати кошти, залишок до сплати 28661,23 умовних одиниць, всього сплачено 11268,77 умовних одиниць.
29 березня 2016 року за рішенням державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29293530 від 18 квітня 2016 року, на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 06 грудня 2012 року, підписаного між ОК ЖБК «Бригантина-2» та ОСОБА_4 , договору про спільну пайову участь у будівництві житлового будинку від 27 червня 2013 року, технічного паспорту від 06 грудня 2012 року, за відповідачкою ОСОБА_4 , було зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /т.1, а.с.227-231/.
Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 11 січня 2017 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20 липня 2017 року, було виселено ОСОБА_2 із зазначеної квартири, яка належить на праві власності ОСОБА_4 , без надання іншого житлового приміщення з тих підстав, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 02 серпня 2016 року договір переуступки паю на квартиру в ОК ЖБК «Бригантина-2» з поетапною оплатою, укладений 27 червня 2013 року між  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з однієї сторони 
та ОСОБА_4 та ОСОБА_3   визнано недійсним /т.1, а.с.88-91,92/.
          Прийшовши до висновку про задоволення даного позову суд послався на те, що постановою Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 360/2103/15-ц зазначене рішення апеляційного суду Київської області від 02 серпня 2016 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору переуступки паю на квартиру з поетапною оплатою скасовано із залишенням в силі в цій частині рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 травня 2016 року, яким, в свою чергу, було відмовлено у задоволенні вимоги  про визнання вказаного договору переуступки паю від 27 червня 2013 року недійсним ОСОБА_1 , ОСОБА_2 /т.1, а.с. 84-87/.
За змістом статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. 
Звернувшись з даним позовом про скасування права власності ОСОБА_4 на спірну квартиру, як на підставу до його задоволення, позивачі зазначали, що відповідач не мала права реєструвати за собою право власності, оскільки вони виконали свої фінансові зобов`язання за Договором про спільну пайову участь у будівництві житлового кооперативного будинку від 24.04.2013 року за рахунок переданих ОСОБА_4 коштів згідно з розписками та укладеного Договору переуступки паю на квартиру в ОК ЖБК «Бригантина-2» з поетапною оплатою від 27.06.2013 року.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
    Тобто, державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав ( постанова Верховного Суду від 03.06.2020 року в справі №363/4852/17 ).
     Статтею 204 цього Кодексу передбачена презумпція правомірності правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Як убачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, підставою державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 були наступні документи: акт приймання-передачі нерухомого майна. серія та номер:б/н, виданий 06.12.2012, видавник: ОК ЖБК «Бригантина-2» та гр.. ОСОБА_4 (сторони);договір про спільну пайову участь у будівництві житлового будинку, серія та номер:- виданий 27.06.2013, видавник: ОК ЖБК «Бригантина-2» та гр. ОСОБА_4 (Сторони); технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 06.12.2012, видавник: комунальне підприємство Київської обласної ради «Північне Бюро технічної інвентаризації ( т. 1 а.с. 227).
           Отже, підставою виникнення права власності ОСОБА_4 на зазначений об`єкт нерухомого майна є договір про спільну пайову участь у будівництві житлового будинку
від 27 червня 2013 року, укладений між нею та ОК «ЖБК «Бригантина-2» та акт приймання-передачі спірної квартири від 05 липня 2013 року.
           Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Заявляючи вимогу про скасування права власності ОСОБА_4 на спірну квартиру, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 дійсність договору про спільну пайову участь у будівництві житлового будинку від 27 червня 2013 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОК «ЖБК «Бригантина-2» та акт приймання-передачі спірної квартири від 05 липня 2013 року в судовому порядку не оспорювали і такі не визнані недійсними.
           У зв`язку з викладеним заслуговують на увагу доводи апеляційної висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц, відповідно до яких рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. З метою ефективного захисту порушених прав законодавець застеріг, що ухвалення судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав), відповідно до висновків Верховного Суду України у постанові від 20 серпня 2020 року у справі 
№ 916/2464/19
Крім того, з Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що постановою Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20 липня 2017 року залишено без змін.  Верховний суд погодився із висновками суду першої інстанції щодо недоведеності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 сплати грошових коштів на рахунок житлового кооперативу на виконання договору про спільну пайову участь в будівництві житлового будинку, а сплати їх фізичній особі-підприємцю. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не є членами ОК «ЖБК «Бригантина-2», що встановлено рішенням Бородянського районного суду Київської області від 07 вересня 2015 року, і відповідно до статті 61 ЦПК України 2004 року не підлягає доказуванню.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог, без врахування правових висновків Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц та від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що права позивача не були порушені відповідачем.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України.  
 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376 ЦПК України, суд, 

                                                     ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Державного реєстратора Бородянської селищної ради Київської області Скопенко Катерини Валентинівнизадовольнити.
Рішення Бородянського районного суду Київської області від 09 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державного реєстратора Бородянської селищної ради Київської області ОСОБА_4 про скасування права власності на квартиру.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови буде складено «16» вересня 2021 року.
 
Головуючий суддя  	Л.П. Сушко    	
Судді	Д.Р. Гаращенко    	
 	О.І. Сліпченко