ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1414/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №705/2888/19 Категорія: 300000000  	Годік Л. С. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О.  М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

                       23 липня 2021 року         м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

	Новікова О.М.,	
  	Бондаренка С.І., Вініченка Б.Б., 	
за участю секретаря	Анкудінова О.І.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про порушення обов`язку на користь третьої особи, -

в с т а н о в и в :

У червні 2019 року ОСОБА_1  звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки, посилаючись на те, що на підставі договору дарування від 27.05.1994 ОСОБА_3 і йому належить по 50 % без розподілу в натурі частина будинку по АДРЕСА_1 . Договір безстроковий, власність спільна часткова, зобов`язання сторін здійснюються на умовах і в порядку, визначених законом. Житло використовується для проживання сторін та членів їх сімей. 
На момент укладання договору в 1994 до складу сім`ї ОСОБА_3 входив її син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і тому він теж набув рівних з нею прав щодо користування житлом. ОСОБА_3 29.08.2017 самочинно передала свої майнові права на квартиру ОСОБА_2 і не забезпечила збереження житлових прав свого сина, як третьої особи, не зважаючи на обов`язковість цієї умови і подарувала його майно іншій стороні. Але в порядку правонаступництва до нового власника ОСОБА_2 перейшли як права і обов`язки, так і відповідальність перед третьою особою за спільними зобов`язаннями ОСОБА_3 в період її участі в договорі дарування 1994 року
У позові просив встановити, що ОСОБА_4 має право на обов`язкову частку квартири по АДРЕСА_1 по правилам Договору дарування від 27.05.1994 і відповідає його суті; зобов`язати ОСОБА_2 виділити помешкання із подарованої частки, придатне для постійного проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 . Стягнути відповідачки судові витрати.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю та недоведеністю вимог позивача. Крім того, позивач не надав підтверджень, що він має право діяти від імені ОСОБА_4 . 
На вказане рішення позивач подав апеляційну скаргу.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд порушив процесуальні норми, а саме, ст. 175, 177, 183, 187, 12, 33 ЦПК України, оскільки не залишив позов без розгляду, що перешкоджає повторному зверненню до суду.
Просить рішення скасувати, позов залишити без розгляду для повторного звернення до суду.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.
Встановлено, що на підставі договору дарування від 27 травня 1994 року ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_3 та ОСОБА_1 1/3 частину житлового будинку в рівних долях з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 на присадибній земельній ділянці розміром 2035 кв.м. (а.с. 3).
Будь-яких інших доказів матеріали справи не містять.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням певного способу захисту. 
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. 
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність або відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення чи захисту в обраний спосіб.
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , яким просив встановити, що ОСОБА_4 має право на обов`язкову частку квартири по АДРЕСА_1 по правилам Договору дарування від 27.05.1994 і відповідає його суті; зобов`язати ОСОБА_2 виділити помешкання із подарованої частки, придатне для постійного проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 . 
Таким чином, позов пред`явлено в інтересах ОСОБА_4 , який не залучений до участі у справі. Жодної вимоги на користь позивача не заявлено. Позивач не довів наявність у нього порушеного права, яке підлягає судовому захисту. Наявність у нього повноважень діяти від імені ОСОБА_4 .
Кожна особа звертається до суду за захистом своїх порушених прав, законних свобод та інтересів. Право звернення до суду в інтересах інших осіб повинно бути належним чином підтверджене відповідно до норм Глави 17 ЦК України.
Згідно з ч. 2 ст. 237 ЦК України не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені. Позивач не надав підтверджень, що він діє на підставі правочину про представництво, або що він є законним представником ОСОБА_4 .
При цьому, позовні вимоги не містять ні суті порушених прав чи інтересів позивача, ні нормативно-правове обґрунтування підстав позову, ні доказів на підтвердження таких вимог. 
Звертаючись за захистом своїх прав до суду саме заявник повинен обґрунтувати підстави позову, предмет позову, вказати осіб, які порушують його права та яких може стосуватись вирішення спору, відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільно-процесуального судочинства.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог. 
Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником.
В даному випадку позивач не обґрунтував наявність у нього порушених цивільних прав чи порушених інтересів, а також яким чином відповідач пов`язаний з їх усуненням.
Суд правильно відмовив у позові у зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю.
Посилання апелянта на те, що його позов повинен бути залишений без розгляду на підставі ст. 257 ЦПК України, зводяться до довільного тлумачення цивільно-процесуального законодавства.
Стаття 257 ЦПК України містить чіткий перелік підстав, за яких позов належить залишити без розгляду.
З аналізу позову та апеляційної скарги не вбачається підстав для залишення позову без розгляду, а в апеляційній скарзі заявник взагалі не наводить жодного обґрунтування застосування статті 257 ЦПК України в даному випадку.
Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом цивільно-процесуального закону також не мотивовані, а за наслідком апеляційного перегляду таких порушень колегія суддів не виявила.
У зв`язку з безпідставністю апеляційної скарги вона не підлягає задоволенню.
Судові витрати залишаються за скаржником, а у разі звільнення його від сплати судового збору за законом, такі витрати відносяться за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

                                п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення в порядку та за умов визначених ЦПК України. 

Судді