УХВАЛА

22 липня 2021 року 
Київ
справа №160/3900/20
адміністративне провадження №К/9901/24941/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О.,  Коваленко Н.В., 
перевіривши касаційну скаргу Громадської організації "Платформа Громадський Контроль", ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від                                  23 лютого 2021 року
та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2021 року 
у справі № 160/3900/20
за позовом Громадської організації "Платформа Громадський Контроль", ОСОБА_1 
до Дніпровської міської ради, Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі Дніпровської міської ради
про визнання протиправним та нечинним рішення,
УСТАНОВИВ:
09 квітня 2020 року Громадська організація "Платформа Громадський Контроль", ОСОБА_1 звернулись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської міської ради, Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м.Дніпрі Дніпровської міської ради, в якому просили:
визнати протиправним та нечинним пункт 3 розділу II рішення Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у місті Дніпрі Дніпровської міської ради, оформленого протоколом засідання № 3 від  07 квітня 2020 року;
стягнути з Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну (немайнову) шкоду, завдану прийняттям протиправного нормативно-правового акта, яким порушено право на свободу пересування у розмірі 1000,00 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.
07 липня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивачів на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2021 року у справі № 160/3900/20.
Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.
Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
За приписами частини 1 статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
В касаційній скарзі скаржники зазначають, що оскаржувані судові рішення не відповідають правовим позиціям, які висловлені у постановах Верховного Суду від  14 лютого 2019 року у справі №826/5493/16, від 13 березня 2019 року у справі №712/8985/17, від 18 липня 2019 року у справі №826/16725/17, від 30 грудня 2020 року у справі №617/291/18, від 15 квітня 2020 року у справі №1440/2398/18, від               11 серпня 2020 року у справі №640/18067/18, від 02 березня 2021 року у справі №640/1171/19. 
Посилання скаржників на правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 30 грудня 2020 року у справі №617/291/18 є безпідставним, оскільки у вищезазначеній справі зазначено, що допущені судом апеляційної інстанції порушення норм права унеможливили встановлення фактичних обставин справи, тому справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Посилання скаржника на висновки Верховного Суду, які висловлені у постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 1440/2398/18 та від 11 серпня 2020 року у справі             № 640/18067/18, не можуть бути підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки на момент звернення до суду першої інстанції з цим позовом, оскаржуване рішення відповідача було чинним та судами попередніх інстанції не було обмежено можливість його оскарження.
Крім того, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на правові позиції Верховного Суду висловлені у постановах від 14 лютого 2019 року у справі №826/5493/16, від 13 березня 2019 року у справі №712/8985/17, від 18 липня 2019 року у справі №826/16725/17, від 02 березня 2021 року у справі №640/1171/19, оскільки наведені судові рішення стосуються оцінки судом  інших фактичних обставин.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що обставини цієї справи не свідчать про фактичне виконання пп. 3.2 п. 3 розділу II рішення Спеціальної комісії, оформленого протоколом засідання № 3 від 07 квітня 2020 року, а саме: не допуск в`їзду до міста Дніпра транзитного транспорту та транспорту, що прибуває з інших регіонів України, протягом часу, коли вказаний пункт був діючим (з 07 квітня 2020 року по                          11 квітня 2020 року). Доказів позбавлення позивачів можливості вільного пересування по території України у вказаний період внаслідок прийняття Спеціальною комісією оскаржуваного рішення матеріали справи не містять та не подані сторонами, а тому суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність факту порушення прав та свобод позивачів, про захист яких вони просять.
Крім того, 11 квітня 2020 року оскаржуваний пункт 3 розділу II рішення Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у місті Дніпрі, оформленого протоколом засідання № 3 від 07 квітня 2020 року, втратив чинність шляхом зміни його редакції протоколом №4 від 11 квітня 2020 року Спеціальної комісії.
Слід зазначити, що звертаючись до суду з позовом про оскарження нормативно-правового акта, позивач має обґрунтувати не лише зміст позовних вимог, а і факт порушення цим актом його суб`єктивних прав, свобод, інтересу.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від                         13 березня 2019 року у справі №712/8985/17 від 19 грудня 2019 року у справі №826/6102/18, від 27 лютого 2020 року у справі № 208/2865/17(2-а/208/197/17), від 19 серпня 2020 року у справі № 461/7577/16-а. 
Отже, у касаційній скарзі не обґрунтовано наявність підстав касаційного оскарження передбачених частиною 4  статті 328 КАС України.
Відповідно до частини 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статті 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, а саме така касаційна скарга залишається без руху.
Виходячи з наведеного, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків касаційної скарги особі, яка її подала, шляхом надання до суду обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження згідно з частиною 4 статті 328 КАС України.
У випадку неусунення недоліків касаційної скарги, скарга буде повернута особі, яка її подала, відповідно до п.1 ч. 4 ст. 169 та ч. 2 ст. 332 КАС України.
Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Залишити без руху касаційну скаргу Громадської організації "Платформа Громадський Контроль", ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2021 року  у справі № 160/3900/20 за позовом Громадської організації "Платформа Громадський Контроль", ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі Дніпровської міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення.
Надати скаржнику строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                     І. В. Желєзний
                                                                                                    Я. О. Берназюк
                                                                                                    Н. В. Коваленко