П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/5111/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.   
Суддя-доповідач -  Іваненко Т.В.   
07 липня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Іваненко Т.В. 
суддів:  Сторчака В. Ю.  Граб Л.С. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління від 20.02.2020 №222430001352 та зобов`язання зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, періоду роботи з 22.02.2000 по 05.10.2003 та призначити пенсію з 21.11.2019.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що у документах на підтвердження пільгового стажу за спірний період були виявлені певні протиріччя або відсутність даних, у тому числі невідповідність назви структурного підрозділу, зазначеного у довідці, уточнюючій пільговий характер роботи, з  даними  атестації робочого місця відповідно до наказу від 19.05.1999 р. № 361к,   а також  відсутність  у трудовій книжці позивача інформації про роботу протягом повного робочого дня, про пільговий характер роботи, простої, страйки, перебування у відпустках. Тому, апелянт вважає, що  приймаючи рішення від 20.02.2020 №222430001352, пенсійний орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу ч.4 ст. 304 КАС України не перешкоджає розгляду справи. 

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін , суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

З обставин справи встановлено, що 12.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно зі Списком № 2,  відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», надавши  наявні у нього підтверджуючі документи, у тому числі:   копію трудової книжки та довідки ВП "Хмельницька атомна електрична станція" ДП НАЕК "Енергоатом".
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом від 11 березня 2020 року №2200-0301-8/8961 повідомило позивача  про те, що рішенням №222430001352 від 20 лютого 2020 року відмовлено в призначенні йому  пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.  
Зі змісту рішення вбачається, що тривалість страхового стажу позивача становить 38 років 10 місяців 25 днів, пільговий стаж  -  4 роки 8 місяців 19 днів замість необхідних 7 років та 6 місяців.
До страхового стажу, який дає право позивачу на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, не враховується період його роботи з 22.02.2000 р. по 05.10.2003 р., оскільки у документах  встановлено невідповідність назви структурного підрозділу, зазначеного у довідці, уточнюючій пільговий характер роботи, з результатами атестації робочого місця відповідно до наказу від 19.05.1999 р. № 361к.  
Вважаючи відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, судом першої інстанції встановлено, а відповідачем не спростоване  виконання позивачем робіт з особливо шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 протягом спірного періоду, відтак пільговий стаж роботи позивача за період, не визнаний відповідачем, підлягає зарахуванню.

Колегія суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками суду першої інстанції.
Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.

Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України з числа осіб, які мають пільговий характер роботи, визначаються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788 та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058 - IV.
Згідно із частиною 1 статті 114 Закону України № 1058-ІV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.
ОСОБА_1 звернувся за призначенням пенсії у віці 57 років, відтак відповідно до  Закону України "Про пенсійне забезпечення"  необхідна тривалість  пільгового стажу для нього становить  7 років 6 місяців.

Постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", від 16 січня 2003 року №36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" та від 24 червня 2016 року № 461 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджувались Списки №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких (на яких) повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
У вказаних Списках міститься відповідний розділ (XXXIV. АТОМНІ ЕНЕРГЕТИКА І ПРОМИСЛОВІСТЬ ), яким передбачені посади працівників, зайнятих на роботах із джерелами іонізуючих випромінювань (радіоактивними речовинами, матеріалами та технологічним устаткуванням, радіоактивними відходами та іншими).
Згідно з частиною 1 статті 48 Кодексу законів про працю України, статтею 62 Закону №1788-XII, пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок № 637), основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.  В силу пунктів 1, 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до частини 1 статті 56 Закону №1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією (посадою) за результатами атестації умов праці, що полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці (після 21.08.1992 року).

Судом першої інстанції встановлено, що позивач надав відповідачу копію трудової книжки, де міститься запис про те, що позивач 22.02.2000 року прийнятий електромонтером п`ятої групи по обслуговуванню електроприладів електростанцій у відділ пожежної безпеки.  Відповідно до запису трудової книжки 06.10.2003 року позивач переведений електромонтером з обслуговування електроустаткування електростанцій шостої групи служби експлуатації електричного цеху.
Крім того, згідно з довідкою ВП "Хмельницька атомна електрична станція" ДП НАЕК "Енергоатом" про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 20.05.2020 року №51-239, позивач працював повний робочий день у Відокремленому підрозділі "Хмельницька АЕС" Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" Міністерства енергетики та захисту довкілля України. Позивач у період з 22.02.2000 року по 05.10.2003 року був постійно зайнятий на роботах з матеріалами, забрудненими радіоактивними речовинами, виготовленням або ремонтом оснастки та пристроїв на посаді електромонтера з обслуговування електроустаткування електростанцій, група з експлуатації автоматичної пожежної сигналізації та автоматичного пожежегасіння (АПС та АПГ). Стаж роботи на займаній посаді становить 3 роки 7 місяців 14 днів.
Зазначена посада також  передбачена і   Списком №2 розділу XXXIV (підрозділ 34.3-1г (код КП 7241.2/19848/9) Постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36.
Згідно з інформацією, наявною у довідці ВП "Хмельницька атомна електрична станція" від 20.05.2020 року №48-25-223/4646,   відповідно до наказів по підприємству №361к від 19.05.1999 року та №975к від 18.06.2003 року за результатами атестації робочих місць на робочому місці ( далі російською мовою) «электромонтера по обслуживанию электрооборудования электростанций группы по обслуживанию АПС и АПТ, отдела пожарной безопасности (ОПБ)» встановлені та в подальшому підтверджені особливо шкідливі умови праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно з Списком № 2   з наданням пільг і компенсацій.
Тож, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи підтверджується робота ОСОБА_1 впродовж повного робочого дня у шкідливих умовах праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.  Трудовий стаж позивача починаючи 22.02.2000 р. і дотепер повністю підтверджений записами трудової книжки та вказаною довідкою роботодавця і відповідачем не спростований.
Незважаючи на зміни в назві структурної одиниці підрозділу, умови і характер праці (виробництво, робота, кваліфікаційні обов`язки, місця їх виконання та шкідливі умови праці) на цьому робочому місці не змінювались.
Оскільки відповідач не надав будь-яких доказів того, що позивач не був зайнятий на відповідних роботах протягом повного робочого дня, не проходив атестацію робочих місць під час роботи на відповідних підприємствах, або за наслідками атестації його право не підтвердилось, а з документів справи до таких висновків прийти також неможливо, стаж роботи позивача, який не був врахований відповідачем при вирішення питання призначення пенсії, підлягає зарахуванню.
Згідно висновків Верховного Суду, які висловлені у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах.
Неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала особа у той чи інший період роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. У свою чергу, недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист.
Верховний суд України у постанові по справі №754/14898/15-а стосовно аналогічних правовідносин зазначив, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний підтверджений стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи інших документів (довідок, наказів), оскільки визначальним є саме підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.
Враховуючи це, на час звернення із заявою до відповідача пільговий стаж для призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах, який відповідач відмовився врахувати, був підтверджений, а відповідач прийняв необґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом скасування необґрунтованого рішення, зобов`язання зарахувати трудовий стаж до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а також зобов`язання повторно розглянути питання призначення пільгової пенсії з урахуванням встановлених судом обставин.

Крім того, відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.
Отже, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих позивачем документів, відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності, а також зобов`язаний письмово повідомляти заявника про надання додаткових документів.
Однак, матеріали справи не містять відомостей, що відповідач таким правом скористався. Будь-яких доказів щодо отримання позивачем повідомлень про недостатність документів долучених до заяви про призначення пенсії зі сторони відповідача не надано.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про  задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий	 	 	Іваненко Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сторчак В. Ю.    Граб Л.С.