Справа № 463/6731/18                                Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І. 
Провадження № 22-ц/811/3667/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 
Категорія: 39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       03 серпня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Ніткевича А.В., 
                             суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,    
секретаря Жукровської Х.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2020 року в складі судді Леньо С.І. у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
встановив:
У листопаді 2018 року позивач АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 26.06.2008 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 015-2008-2188 на загальну суму 337 000 доларів США, на термін до 10.06.2038, із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,45 % річних.
В подальшому, сторонами неодноразово вносились зміни до кредитного договору, востаннє – додатковою угодою від 14.03.2016, згідно якої кредитний договір викладено в новій редакції. Сума кредиту та кінцевий термін його повернення залишились незмінними, а натомість, змінено правила нарахування процентів. 
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 26.08.2008 укладено договори поруки, за умовами яких останні зобов`язались відповідати перед кредитором за невиконання боржником усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору. Редакція договорів поруки неодноразово змінювалась. Востаннє, між банком та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договори поруки 14.03.2016, за умовами яких поручителі зобов`язались відповідати перед кредитором за невиконання боржником усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору та додаткової угоди від 14.03.2016. 
Банк належним чином виконав взяті на себе зобов`язання та видав відповідачу обумовлену суму коштів, однак останній ухиляється він виконання взятих на себе зобов`язань щодо повернення коштів.
Станом на 05.06.2018 заборгованість за кредитним договором становить 204 840 доларів США, з яких 175 634,34 доларів США дострокове стягнення заборгованості по кредиту, 29 205,66 доларів США – прострочена заборгованість по кредиту. 
Просив стягнути з в солідарному порядку з боржника та кожного поручителя окремо заборгованість, яка виникла з кредитного договору № 015-2008-2188 в загальному розмірі 204 840 доларів США.
Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договірним зобов`язанням в розмірі 204 840 доларів США. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення оскаржив представник відповідачки ОСОБА_1 – адвокат Приймак В.О., вважає незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи в частині солідарного стягнення заборгованості з поручителів.
Звертає увагу на те, що з метою забезпечення належного виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_3 згідно із умовами кредитного договору, укладеного 26.06.2008 з ВАТ «Універсал Банк», між ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ВАТ «Універсал Банк» укладено окремі договори поруки від 26.06.2008, які викладені у новій редакції 14.03.2016.
10.08.2017 ПАТ «Універсал Банк» направив усім поручителям вимоги, в яких вимагав усунення порушень основного зобов`язання позичальника за кредитним договором, а саме з моменту отримання вимоги негайно сплатити прострочену заборгованість за кредитним договором, проценти та штрафні санкції. Вимогою передбачено, що у випадку невиконання цієї вимоги, термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання вимоги.
Отже, ПАТ «Універсал Банк» змінив строк виконання основого зобов`язання з 10 червня 2038 року на 12 жовтня 2017 року, і був зобов`язаний пред`явити позов до поручителів протягом шести місяців, як це зазначено в ч. 4 ст. 559 ЦК України, тобто до 12 квітня 2018 року.
Незважаючи на це, банк звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з позичальника та поручителів заборгованості лише 13.11.2018, тим самим пропустивши строк пред`явлення позову до поручителів, що в свою чергу тягне за собою припинення поруки.
На переконання апелянта, пункт 4.2. договору поруки від 04.03.2016 не можна вважати строком дії договору, оскільки строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, відтак положення цього пункту договору поруки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, з чого можна зробити висновок, що у цьому договорі поруки не зазначено строку дії договору, отже у цих правовідносинах необхідно застосовувати норми Закону, а саме ч. 4 ст. 559 ЦК України про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Просить скасувати рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2020 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.
Учасники справи позивач АТ «Універсал Банк», відповідачі ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_5 ,будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання 03 серпня 2021 року не прибули, представник позивача АТ «Універсал Банк» подав клопотання про відкладення розгляду справи, інші учасники не повідомили суд про причину неявки.
На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися. 
За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Ухвалюючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ «Універсал Банк» суд першої інстанції врахував порушення відповідачем ОСОБА_3 умов кредитного договору, відтак задовольнив вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 204 840 доларів США.
Крім цього, суд прийшов висновку, що у зв`язку з невиконанням зобов`язань за договором кредиту та враховуючи умови договорів поруки, заборгованість за кредитним договором в розмірі 204 840 доларів США необхідно стягнути, в тому числі з поручителів, оскільки пунктом 4 договорів поруки від 14.03.2016 визначено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку/терміну виконання боржником основного зобов`язання за основним договором не пред`явить вимоги до поручителя, а оскільки позовна заява подана до суду засобами поштового зв`язку 14.11.2018, відтак порука не припинена.
В свою чергу, врахувавши те, що іншого правила ніж те, що міститься у ч. 3 ст. 554 ЦК України, укладені між сторонами договори поруки від 14.03.2016 не містять, відтак вказану суму заборгованості суд стягнув в солідарному порядку зі всіх відповідачів одночасно, а не солідарно з боржника та окремо з кожного поручителя, як про це просив позивач АТ «Універсал Банк».
Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується апелянтом ОСОБА_2 виключно в частині солідарного стягнення з поручителів ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором, колегія суддів за правилами ст. 367 ЦПК України законність оскаржуваного рішення суду в іншій частині не перевіряє.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення колегія суддів виходить з такого.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України). 
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
Судом першої інстанції встановлено, що 26.06.2008 між ОСОБА_3 та ВАТ «Універсал Банк», назву якого змінено на АТ «Універсал Банк», укладено кредитний договір № 015-2008-2188 на суму 337 000 доларів США, на строк до 10.06.2038 із сплатою за користування кредитом 13,45 % річних (т. 1 а.с.19-24). 
Шляхом укладення додаткових угод до вказаного договору неодноразово вносились зміни. Востаннє – додатковою угодою від 14.03.2016, згідно якої текст кредитного договору викладено в новій редакції (т. 1 а.с.144-158).
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 кредитного договору від 26.06.2008, в редакції додаткової угоди від 14.03.2016, сума кредиту становить 337 000 доларів США, кінцева дата повернення кредиту 10.06.2038. Згідно із статтею 1 сторони погодили базову процентну ставку в розмірі 8,55 % річних, базову підвищену процентну ставку в розмірі 16,55 % річних.
За змістом п. 2.3 кредитного договору від 26.06.2008, в редакції додаткової угоди від 14.03.2016, погашення основної суми кредиту та процентів здійснюється шляхом сплати позичальником щомісячних платежів, в розмірі, який встановлено Графіком погашення кредиту. В залежності від періоду розмір щомісячного платежу становить від 1000 доларів США до понад 4300 доларів США.
Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).
Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до копії Меморіального ордеру від 26.06.2008, банком виконано взяті на себе зобов`язання та видано відповідачу ОСОБА_3 кредит в сумі 337 000 доларів США (т. 2 а.с.131).
Згідно із статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. 
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами у розмірі та строки, які встановлені кредитним договором від 26.06.2008, в редакції додаткової угоди від 14.03.2016, що відображено у розрахунку заборгованості, за яким станом на 05.06.2018 заборгованість за кредитним договором становить 204 840 доларів США, з яких 175 634,34 доларів США дострокове стягнення заборгованості по кредиту, 29 205,66 доларів США – прострочена заборгованість по кредиту.
З дослідженого розрахунку заборгованості за кредитним договором № 015-2008-2188 від 26.06.2008 встановлено, що позичальник ОСОБА_3 останній платіж на погашення заборгованості за договором сплатив 27.12.2016.
В свою чергу, на забезпечення виконання даного кредитного договору 26.06.2008 між банком та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 укладено окремі договори поруки, за змістом яких кожен з поручителів зобов`язався перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_3 усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 015-2008-2188 від 26.06.2008, укладеного між кредитором та боржником в повному обсязі, як на існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (пункти 1.1, 1.4 договорів поруки) (т. 2 а.с.166-168, т. 2 а.с.29-31, т. 2 а.с.80-82).
Шляхом укладення між сторонами додаткових угод до вказаних договорів поруки вносились зміни. Востаннє – додатковими угодами від 14.03.2016, згідно яких текст договорів поруки викладено в новій редакції (т. 2 а.с.20-28, т. 2 а.с.71-79, т. 2 а.с.122-130).
Згідно із статтею 1 договорів поруки від 14.03.2016, поручитель поручається перед кредитором за виконанням ОСОБА_3 усіх його зобов`язань, що виникли з кредитного договору № 015-2008-2188 від 26.06.2008 та додаткової угоди від 14.03.2016 до нього, укладеного кредитором та боржником в повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань боржника. Поручитель засвідчує, що йому добре відомі усі умови основного договору і він погоджується з ними.
Як зазначено вище, задовольняючи позовні вимоги в частині вимог про солідарне стягнення заборгованості з позичальника та поручителів, суд першої інстанції врахував, що пунктом 4 договорів поруки від 14.03.2016 визначено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку/терміну виконання боржником основного зобов`язання за основним договором не пред`явить вимоги до поручителя, а оскільки позовна заява подана до суду засобами поштового зв`язку 14.11.2018, відтак порука не припинена.
Заперечуючи позовні вимоги, а також оскаржуючи рішення суду першої інстанції в цій частині, доводи апелянта зводяться до того, що АТ «Універсал Банк» змінив строк виконання основого зобов`язання з 10 червня 2038 року на 12 жовтня 2017 року, відтак був зобов`язаний пред`явити позов до поручителів протягом шести місяців, як це зазначено в ч. 4 ст. 559 ЦК України, тобто до 12 квітня 2018 року. Незважаючи на це, банк звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з позичальника та поручителів заборгованості лише 13.11.2018, тим самим пропустивши строк пред`явлення позову до поручителів, що в свою чергу тягне за собою припинення поруки.
Згідно із положеннями статей 543, 546, 553, 554 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
В свою чергу, припинення поруки врегульовано статтею 559 ЦК України, частина 4 якої (в редакціях, чинних станом на момент укладення договорів поруки, в тому числі станом на час укладення в новій редакції від 14.03.2016) передбачала, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування" від 03.07.2018 за №2478-VIII (далі – Закон №2478-VIII) частина 4 статті 559 Цивільного кодексу України викладена в новій редакції, згідно із положеннями якої порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.
Закон №2478-VIII введений в дію з 04 лютого 2019 року та застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку", що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону (п.п. 1, 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2478-VIII).
Судом першої інстанції встановлено, що 10.08.2017 банк направив поручителям вимогу про порушення боржником умов кредитного договору та необхідність у зв`язку з цим достроково погасити заборгованість за кредитним договором (т. 2 а.с.229, т. 3 а.с.37, 45).
Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Таким чином, звернувшись із вимогою про дострокове виконання основного зобов`язання, банк реалізував своє право на пред`явлення вимоги в порядку частини другої статті 1050 ЦК України, відповідно змінив строк виконання основного зобов`язання.
Відповідно до положень статей 251-253 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що змінивши строк виконання основого зобов`язання з 10 червня 2038 року на 12 жовтня 2017 року, в подальшому АТ «Універсал Банк» звернувся до суду 14.11.2018 із позовом про стягнення заборгованості солідарно із позичальника та поручителів, відтак відсутні підстави для висновку, що порука є припиненою, оскільки вимога до поручителів пред`явлена в межах трирічного строку дії поруки, який передбачений у новій редакції договорів поруки від 14.03.2016, який також відповідає частині 4 статті 559 Цивільного кодексу України, в редакції Закону №2478-VIII від 03.07.2018.
Крім цього, з врахуванням внесення 27.12.2016 позичальником ОСОБА_3 останнього платежу на погашення заборгованості за кредитним договором № 015-2008-2188 від 26.06.2008, відсутні підстави для висновку, що порука припинена і в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами трирічного строку.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи те, що ухвалою Львівського апеляційного суду від 25.01.2021 відповідачу ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 45150,50 грн. до ухвалення судового рішення по справі, при цьому апеляційна скарга залишається без задоволення, з останньої необхідно стягнути вказану суму судового збору в дохід держави. 
Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,  суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2020 року – залишити без змін.
Стягнути з  ОСОБА_1 в дохід держави 45150 (сорок п`ять тисяч сто п`ятдесят) гривень 50 копійок судового збору за розгляд апеляційної скарги. Реквізитами рахунку для сплати судового збору стягнутого в дохід держави є: Отримувач: ГУК у м.Києві /м.Київ/ 22030106, Код отримувача (код ЄДРПОУ): 37993783, Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001,Код класифікації доходів бюджету: 22030106
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 03 серпня 2021 року.

Головуючий:                                                                                 А.В. Ніткевич   

Судді:                                                                           С.М. Бойко

С.М. Копняк