Справа № 461/10978/20                                 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.  
Провадження № 22-ц/811/1327/21                  Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Категорія:63

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді – Шандри М.М.
суддів: Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.
секретаря: Бадівської О.О.
за участю: ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційними  скаргами Львівського міського комунального підприємства «Айсберг» та ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Айсберг» за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_3 , про визнання зборів щодо виборів управителя житловим багатоквартирним будинком та уповноваженої особи незаконними та визнання договору про надання послуг управління багатоквартирним будинком неправомочним,
ВСТАНОВИЛА:
28 грудня 2020 року позивач звернувся до Галицького районного суду м. Львова з позовом до Львівського міського комунального підприємства «Айсберг» про визнання зборів по буд. АДРЕСА_1 незаконними котрі порушили права власників квартир на право участі в управлінні будинку та визнання відсутності належних повноважень у гр. ОСОБА_4 для підписання договорів від імені власників квартир буд. АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивував тим, що він і ОСОБА_3 є співвласниками будинку АДРЕСА_1 . В серпні 2019 року вони дізнався, про те, що між директором ЛМКП «Айсберг» та уповноваженою особою від зазначеного будинку - ОСОБА_4 було укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, з посиланням на протокол зборів співвласників квартир будинку. Однак зазначають, що про такі збори їм відомо не було, тому вважають що вказаний договір був укладений без зборів співвласників квартир будинку, що порушує їх права. 
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Айсберг» за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 , про визнання зборів щодо виборів управителя житловим багатоквартирним будинком та уповноваженої особи незаконними, - задоволено частково. Рішення прийняте на загальних зборах співвласників багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 та договір про надання послуг управління багатоквартирним будинком, що укладений між ОСОБА_5 - директором ЛМКП «Айсберг» та ОСОБА_4 - визнано незаконними.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржило Львівське міське комунальне підприємство «Айсберг».
          В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що позовні         вимоги стосуються зборів щодо виборів управителя житловим багатоквартирним будинком та уповноваженої особи, якого, як і зазначив сам позивач, обирається зборами співвласників. Відповідно, ЛМКП «Айсберг» не є суб`єктом виборів при ухваленні рішенні загальних зборів, не
приймає в них участі, і відтак, попри те, що ЛМКП «Айсберг» вибрали управителем відповідного
будинку, не може бути відповідачем у цій справі, адже позовні вимоги стосуються саме процедури зборів, тому відповідач, ЛМКП «Айсберг» не є належним відповідачем. Позовні вимоги до ЛМКП «Айсберг» є необгрунтованими, оскільки ЛМКП «Айсберг» не несе відповідальність за збори співвласників та не може бути відповідачем за їхній вибір. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
       Також вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд неправомірно відмовив у задоволенні позову щодо визнання відсутності належних повноважень у ОСОБА_4 для підписання договорів від імені власників квартир будинку АДРЕСА_1 . Просить рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким вказані позовні вимоги задовольнити. 
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу ЛМКП «Айсберг», в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 , його представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просили апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, покликаючись на доводи, викладені у скарзі, а апеляційну скаргу ЛМКП «Айсберг» залишити без задоволення.
Інші учасники справи в судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому їхня неявка відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу ЛМКП «Айсберг» слід задовольнити частково, а скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на  які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами,  які  були досліджені в   судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.
Аналіз змісту позовної заяви свідчить, що позивач звернувся до суду з позовом до Львівського міського комунального підприємства «Айсберг», в якому просив: 
- визнати загальні збори по будинку АДРЕСА_1 незаконними і неправомочними котрі порушили права власників квартир на право участі в управління будинку;
- визнати відсутність належних повноважень у гр. ОСОБА_4 відповідно до ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України для підписання договорів від імені власників квартир будинку АДРЕСА_1 .
В якості третьої особи на стороні скаржників без самостійних вимог, позивачем зазначено ОСОБА_3 . 
Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту порушених цивільних прав, серед яких, зокрема, передбачено й припинення дій, що порушують право.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20) вказано, що відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Разом із тим, частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).
Згідно зі статтю 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.
Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.
У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 61-61цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Тобто, визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 15 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19).
Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, суд повинен враховувати характер спірних правовідносин, визначену ним норму матеріального права, яка підлягає застосуванню до правовідносин, та матеріально-правовий інтерес у вирішенні справи.
У разі пред`явлення позову не до всіх відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені у ньому. За клопотанням позивача у разі неможливості розгляду справи без участі співвідповідача чи співвідповідачів у зв`язку з характером спірних правовідносин суд залучає його чи їх до участі у справі, що визначено статтею 51 ЦПК України.
Закон України від 14 травня 2015 року № 417-VIII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління (далі – Закон № 417-VIII).
Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 417-VIII співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.
До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням (пункт 3 частини другої статті 10 Закону № 417-VIII).
Аналіз вказаних положень закону свідчить, що у разі визнання недійсним рішень щодо управління багатоквартирним будинком зборами співвласників питання щодо належного відповідача вирішується в залежності від обраної форми управління багатоквартирним будинком. У разі утворення в житловому будинку об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, належним відповідачем буде таке об`єднання співвласників. Якщо об`єднання співвласників не утворено, а оспорюється рішення зборів співвласників, належним відповідачем слід визнати усіх співвласників багатоквартирного будинку, у розумінні цього поняття, наведеного в пункті 5 частини першої статті 1 Закону № 417-VIII. В протилежному випадку, будуть порушені або права об`єднання співвласників, або права співвласників багатоквартирного будинку, окрім тих, які звернулися із позовом.
Близький за змістом висновок щодо належних відповідачів – усіх співвласників квартир у житловому будинку, викладено в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 березня 2020 року у справі № 2-7941/2006 (провадження № 61-15832св19) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 квітня 2021 року у справі № 465/5950/14-ц (провадження № 61-19615св20).
Встановивши, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, суду першої інстанції слід було відмовити в його задоволенні з цієї підстави, а не розглядати спір по суті, з ухваленням рішення про часткове задоволення позову.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина друга статті 376 ЦПК України).
Враховуючи наведене рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства «Айсберг» задовольнити частково.
        Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 березня 2021 року – скасувати.
       Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Айсберг» за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_3 , про визнання зборів по буд. АДРЕСА_1 незаконними котрі порушили права власників квартир на право участі в управлінні будинку та визнання відсутності належних повноважень у гр. ОСОБА_4 для підписання договорів від імені власників квартир буд. АДРЕСА_1 - відмовити.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
       Повний текст постанови складено:24.09.2021.

Головуючий          

Судді