Ухвала
 
30 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 641/9619/19
провадження № 61-8009ск21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2020 року у складі судді: Фанда О. А., та постанову Харківського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року у складі колегії суддів: Тичкової О. Ю., Маміної О. В., Пилипчук Н. П., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила визнати спільною сумісною власністю подружжя майно придбане в шлюбі: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль марки «Daewoo Nexia», 2008 року випуску; визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на Ѕ частину вказаної квартири та автомобіля за кожним; залишити за ОСОБА_1 право власності на автомобіль «Daewoo Nexia», 2008 року випуску, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 32 500,00 грн грошової компенсації за автомобіль, що відповідає Ѕ його вартості.
 
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 . Ухвалено вважати, що ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 . В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
ОСОБА_1 12 травня 2021 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 01 червня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків, зокрема, підтвердити розмір судового збору за подання касаційної скарги належними доказами (копією позовної заяви із зазначенням ціни позову, документами щодо оцінки спірного майна, тощо) Ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2021 року продовжено ОСОБА_1 строк на усунення недоліків. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 01 червня 2021 року ці недоліки було усунуто, зокрема надано уточнену касаційну скаргу та звіт щодо оцінки майна (вартість спірної квартири 490 000,00 грн).
 
В уточненій касаційній скарзі ОСОБА_3 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права та просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, скасувати рішення суду першої інстанції в частині поділу квартири і ухвалити у цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні цих вимог. 
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Ціна позову у справі № 641/9619/19 становить 555 000,00 грн та не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
 
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Вказівка в резолютивній частині постанови Харківського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року про можливість її оскарження у касаційному порядкуне є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                          В. І. Крат
 
                                                                                                                   Н. О. Антоненко
 
                                                                                                   М. М. Русинчук