ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/14813/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Прокопчук Т.С. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Кругового О.О.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу   Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року  (головуючий суддя Маковська О.В.) в адміністративній справі № 160/14813/20, розглянутої у письмовому провадженні
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,  

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 10.12.2020 року звернувся до суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ  в Дніпропетровській області), в якому просить
визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровський області щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області за №Б-с-363 від 24.02.2020 року за його заявою від 26.02.2020 року;
зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області за № Б-с-363 від 24.02.2020 року у розмірі 84% суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, на підставі його заяви від 26.02.2020 року, починаючи з 19.02.2020 з урахуванням раніше виплачених сум;
-допустити негайне виконання рішення суду в часині виплати позивачеві перерахованої    пенсії у межах суми стягнення за один місяць.
Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем його прав та інтересів на здійснення перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
У відзиві на позов відповідач посилається на безпідставність позовних вимог, в зв`язку з чим у їх задоволенні просить відмовити.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року  позов задоволено частково, визнані протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровський області щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання згідно довідки ТУ ДСА України в Дніпропетровській області №Б-с-363 від 24.02.2020 року за заявою від 26.02.2020 року, на відповідача покладено зобов`язання здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки ТУ ДСА України в Дніпропетровській області №Б-с-363 від 24.02.2020 року  у розмірі 84% суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, на підставі заяви від 26.02.2020 року, починаючи з 19.02.2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум. В решті позовних вимог  відмовлено. На користь  позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача стягнуті судові витрати зі сплати судового збору сумі 420,40 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог через порушення норм матеріального права, та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу позивач  не подав.
Частиною 1,2 ст. 308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1,2,3 ст.242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.2 та ч.4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення  суду першої інстанції не відповідає в повному обсязі, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги   підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що суддя у відставці ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з 03.09.1996 року, та отримує   щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 84%.
ТУ ДСА України в Дніпропетровській області 24.02.2020 року позивачу видана довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці №Б-с-363 про те, що станом на 18.02.2020 року його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 113 508,00 грн., в тому числі: посадовий оклад 75 672,00 грн., доплата за вислугу років 37 836,00 грн. (50%).
Позивачем   подано заяву до пенсійного фонду про перерахунок довічного грошового утримання, в чому відповідачем відмовлено.
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.
Положеннями  ч.2 статті 19, ч. 1 статті 126 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
З 29.11.2016 року почав діяти Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06. 2016 року №1402-VIIІ (далі Закон №1402-VIIІ) ,згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон №2453-VIIІ, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.
За приписами ч. 1,2 статті 142 Закону №1402-VIIІ  судді, який вийшов у відставку, після досягнення ,зокрема, чоловіками, віку 62 років, встановленого ст.26  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.  При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого ч.1 цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання.
Відповідно до ч. 3,4,5  статті 142 Закону №1402-VIIІ  щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 %  суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді; у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання; щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Згідно положень ч.3 статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Разом з тим, п. 22,23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом. Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України №2453-VI; до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI.
Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" від 16.10. 2019 року №193-IX, який набрав чинності 07.11.2019 року, виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII.
Приписами п. 24,25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визначено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у п. 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікацій ного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 % суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.
Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями п. 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень    Закону №1402-VIII  різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1 статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.
Таким чином з 19.02.2020 року - наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020, для всіх суддів у відставці незалежно від проходження кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або конкурсу, визначено однаковий підхід для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру, встановленого Законом №1402-VIII.
В силу викладеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивач набув з 19.02.2020 року та має право на перерахунок довічного грошового утримання  на підставі довідки ТУ ДСА України в Дніпропетровській області від 24.02.2020 року №Б-с-363, та правомірно визнав протиправною відмову відповідача у проведенні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки ТУ ДСА України в Дніпропетровській області.
Разом з тим, суд першої інстанції, покладаючи на відповідача зобов`язання здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання  згідно довідки ТУ ДСА України в Дніпропетровській області №Б-с-363 від 24.02.2020 року  у розмірі 84% суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, не врахував, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, встановлений Законом №1402-VIII, визначається з урахуванням трьох складових: 1) стажу роботи на посаді судді; 2) розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; 3) відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді,  при цьому у спірних правовідносинах не можуть бути застосовані різні закони при визначенні окремих складових, з яких обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, оскільки зазначене не узгоджується з приписами чинного законодавства, суперечить змісту рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року у справі №2-р/2020 щодо необхідності встановлення однакового підходу до визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Викладене свідчить, що при визначенні відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, необхідно враховувати розмір, встановлений ч. 3 статті 142 Закону №1402-VIII, а саме: 50 % зі збільшенням на 2 % за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років.
Із матеріалів справи вбачається, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який дає право позивачу  на отримання щомісячного довічного грошового утримання за  Законом №1402-VIII, підлягає  врахуванню трудовий стаж позивача як судді, а саме: 22 роки 06 місяців 4 дні. При визначенні позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсоткове значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, становить 54 %, а саме: 50 % (20 років роботи на посаді судді) + 4 (2 * 2%) (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років).
Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, це є підставою для зміни судового рішення в частині розміру відсотків щомісячного довічного грошового утримання позивача як судді у відставці.
Керуючись ст. 315,  317,  321,  322,  325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року  в адміністративній справі № 160/14813/20 - змінити.
Абзац третій рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року викласти в наступній редакції.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області №Б-с-363 від 24.02.2020 року у розмірі 54 % суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, на підставі заяви від 26.02.2020 року, починаючи з 19.02.2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 30 червня 2021 року і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до  пункту 2 частини 5 статті  328 КАС України.  

Головуючий - суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий