ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" серпня 2021 р.           Справа№ 910/20044/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Пашкіної С.А.
суддів:            Сітайло Л.Г. 
          Буравльова  С.І. 

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:
від позивача: Омельченко О.М. (ордер АІ №1141510 від 12.05.21);
від відповідача: не з`явився; 

розглянувши апеляційну скаргу           Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція"
на рішення           Господарського суду міста Києва від 03.06.2021
у справі № 910/20044/20 (суддя Стасюк С.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір"
до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
про стягнення 741 738, 09грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва  від 03.06.2021 у справі №910/20044/20 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір» до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча  компанія «Енергоатом» про стягнення 741  738,09 грн. задоволено. Стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір» 674  398грн основного боргу, 50602грн.28коп. інфляційних втрат, 16 737грн 81коп. 3% річних, 4  000грн витрат на оплату послуг адвоката, 12  626грн. 07коп. судового збору.
Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:
- на виконання умом договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 1  807  224,00грн, за отриманий товар відповідач розрахувався частково, внаслідок чого заборгованість відповідача за договором складає 674  398,00грн; факт заборгованості перед позивачем в розмірі 674  398,00грн відповідачем не заперечується;
- розрахунок інфляційних втрат та 3% річних та доводів позивача відповідач не спростував.  
Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 про стягнення з  відповідача 50602,28грн інфляційних втрат, 16  737,81грн 3% річних за порушення строків оплати, 4000грн витрат на професійну правничу допомогу.
В апеляційній скарзі відповідач  зазначає про те, що:
- ТОВ «Український папір» вимоги про оплату інфляційних втрат в сумі 50  602,28грн та 3% річних в розмірі 16  737,81грн до підприємства відповідача не заявляло, а тому у нього не виникло відповідного обов`язку по оплаті вказаних сум, тобто підприємство відповідача не могло порушити зобов`язання, якого не існує;
- суд першої інстанції не надав правову оцінку доводам відповідача стосовно не співмірності заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу а також щодо обсягу наданих послуг і виконаних адвокатом  робіт в даній справі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.07.2021 колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., суддів Андрієнка В.В., Буравльова С.І. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція», справу №910/20044/20 призначено на 12.08.2021.
Від позивача (29.07.2021) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначає про те, що:
- відповідач визнає суму боргу за договором в повному обсязі, а тому відповідач повинен сплатити позивачу суму боргу, інфляційне збільшення боргу (інфляційні втрати), три відсотки річних від простроченої суми  та витрати на професійну правничу допомогу;
- відповідач зазначає про необґрунтованість витрат на правову допомогу, обґрунтовуючи свої доводи нескладністю справи та не співмірністю наданих послуг із складністю справи, проте відповідач не наводить  жодних правових підстав, на основі яких ним зроблений висновок про нескладність даної справи та про неспівмірність затраченого адвокатом часу.  
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2021, у зв`язку перебуванням судді Андрієнка В.В., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, у справі № 910/20044/20 призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2021 справа № 910/20044/20 передана на розгляд колегії суддів у складі: Пашкіна С.А. (головуючий), судді Сітайло Л.Г., Буравльов С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2021 колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., суддів Сітайло Л.Г., Буравльова С.І. прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 у справі № 910/20044/20.
В судове засідання апеляційного господарського суду 12.08.2021 не з`явився представник відповідача.
Враховуючи те, що відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, явка учасників судового процесу не визнана обов`язковою, неявка відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги у справі по суті, про причини неявки відповідач суд не повідомив, колегія суддів ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представника відповідача.
Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача  судовою колегією встановлено.
10.06.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український папір", як постачальником, та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"), як замовником, укладено договір поставки № 53-122-01-20-09783, відповідно до п.1.1. якого, постачальник зобов`язується поставити і передати у власність замовника продукцію, а замовник, в свою чергу зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації №1 (додаток № 1 до Договору).
Загальна сума Договору (вартість продукції) становить 1  807 224,00 грн. (п. 2.2. Договору).
Відповідно до п.3.1. Договору сторонами погоджено, що продукція поставляється протягом 60 календарних днів з дати оприлюднення даного Договору на веб-порталі Уповноваженого органу згідно Закону України "Про публічні закупівлі". 
Згідно з п.6.1. Договору оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється замовником за умови реєстрації постачальником податкової накладної у ЄРПН, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС".
Відповідно до п. 8.4. Договору датою поставки продукції є дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем. 
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.
Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
За приписами ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.
Згідно з ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України. 
З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).
За отриманий товар відповідач розрахувався частково, внаслідок чого заборгованість відповідача за Договором складає 674 398,00грн. Факт заборгованості перед позивачем в розмірі 674 398,00грн. відповідачем не заперечується.
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 674 398грн підлягають задоволенню, про що обґрунтовано зазначено місцевим господарським судом.
Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 50 602,28грн. інфляційних втрат та 16 737,81грн. 3% річних.
Доводи  відповідача в апеляційній скарзі про те, що ТОВ «Український папір» вимоги про оплату інфляційних втрат в сумі 50  602,28грн та 3% річних в розмірі 16  737,81грн до підприємства відповідача не заявляло, а тому у відповідача не виникло відповідного обов`язку по оплаті вказаних сум, тобто підприємство відповідача не могло порушити зобов`язання, якого не існує, не можуть бути покладені в основу рішення з огляду на наступне.
За змістом положень частини 1 статті 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК).
Згідно з положеннями статті 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за час прострочення.
Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, судова колегія  встановила, що вони є обґрунтованими та арифметично вірними.
Щодо витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 4000,00 грн. 
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 ст.126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За приписами ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
В обґрунтування поданої ним заяви про відшкодування судових витрат на оплату послуг адвоката позивач надав наступні докази:
- копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 32/УП/20 від 05.11.2020 року;
- копію рахунку-фактури № 32/УП/20 від 16.12.2020 року;
- копію акту приймання-передачі наданих юридичних послуг № 01/УП/20-32 від 16.12.2020 року;
- копію детального опису робіт (наданих послуг) від 16.12.2020 року;
- платіжне доручення № 307582635 від 16.12.2020 року.
Враховуючи викладене, характер спірних правовідносин, витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 4000,00 грн. є  співмірними, внаслідок чого правомірно  покладені судом  на відповідача.
Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 не підлягає скасуванню. 
Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, Північний  апеляційний господарський суд,

                                                  ПОСТАНОВИВ:

      1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" залишити без задоволення. 
      2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 у справі               №910/20044/20 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/20044/20 повернути до Господарського суду міста Києва.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена  до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення. 
В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано  13.08.21

Головуючий суддя                                                            С.А. Пашкіна 

Судді                                                                                Л.Г. Сітайло

                                                                                С.І. Буравльов