Справа № 430/1075/21 
Провадження № 22-ц/810/601/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя Карташов О.Ю.
судді Гаврилюк В.К., Луганська В.М. 
учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 
відповідач – Станично-Луганська селищна військово – цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) 
апеляційну скаргу
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бірюков Ігор Юрійович
на ухвалу Станично – Луганського районного суду Луганської області від 17 червня 2021 року, постановлену у складі судді Дьоміної О.П., в залі судових засідань Станично – Луганського районного суду Луганської області в смт. Станиця Луганська
за позовною заявою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бірюков Ігор Юрійович до Станично-Луганської селищної військово – цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:
У травні 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бірюков Ігор Юрійович звернулись до суду з позовною заявою до Станично-Луганської селищної військово – цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно.
В обґрунтування доводів позовної заяви зазначили, що позивач є дружиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач та спадкодавець були зареєстровані з 06 березня 2000 року за однією адресою по АДРЕСА_1 . Після смерті спадкодавця залишилась спадщина, яка складається з 28/100 житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності підтверджується договором купівлі – продажу квартири АВІ № 104445, посвідчений приватним нотаріусом Станично – Луганського нотаріального округу Гриценко Ю.В. від 28 лютого 2000 року. 
Постановою державного нотаріусу Станично – Луганської державної нотаріальної контори Кондратьєва В.М. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Відмовляючи у видачі свідоцтва державний нотаріус зазначив, що згідно інформаційної довідки на об`єкт нерухомого майна, померлий володів 28/100 частками житлового будинку на підставі договору купівлі – продажу квартири, посвідченого Гриценко Ю.В., приватним нотаріусом Станично – Луганського районного нотаріального округу 28 лютого 2000 року, зареєстрованого в реєстрі за № 325. Але у інформаційній довідці також зазначено, що власником побудовано або переплановано без дозвільних документів: літ «а6» - веранда – 7, 9 кв. м. Заявником не надано жодного документа, який підтверджує право власності померлого на побудовані без дозвільних документів будівлі.
Просили суд визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на 28/100 житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 

Ухвалою Станично – Луганського районного суду Луганської області від 17 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачці.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, тому позовна заява вважається не поданою і повертається позивачеві.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бірюков Ігор Юрійович звернулись до суду з апеляційною скаргою.
Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження її розгляду до Станично – Луганського районного суду Луганської області.
В обґрунтування доводів скарги зазначили, що недоліки, які вказані в оскаржуваній ухвалі не відносяться до ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а є предметом розгляду в підготовчому провадженні та розгляді справи по суті, тому суд першої інстанції помилково повернув позовну заяву ОСОБА_1 на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України. 
Ухвалою Луганського апеляційного суду від 09 липня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.
За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Повертаючи ОСОБА_1 позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Станично-Луганського районного суду Луганської області від 07.06.2021 року позовну заяву було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції зазначив, що 1) позовна заява не містить змісту позовних вимог та їх обґрунтування відносно відповідача Станично-Луганської селищної ВЦА Щастинського району Луганської області; 2) за змісту доданих до позову документів вбачається, що після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем першої черги окрім позивачки є ще син померлого ОСОБА_3 (який теж був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою), але зазначена особа не зазначена в позові ані третьою особою, ані відповідачем; 3) позивачка в якості доказу належності спадкодавцю 28/100 частки будинку по АДРЕСА_1 додає до позову інформаційну довідку на об`єкт нерухомого майна від 14.12.2020 року, зі змісту якої вбачається, що цей будинок належить ще ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , жодних документів, що вказаний будинок АДРЕСА_2 містить квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 до позову не надано, як і не зазначено в самому позові; 4) також зі змісту позову не вбачається повної адреси розташування спадкового майна, на яке претендує позивачка та право власності на яке просить визнати за нею; 5) позивачка зазначає про зміну адреси розташування спадкового нерухомого майна ( АДРЕСА_1 , раніше АДРЕСА_5 ), в той же час документів, які б підтверджували зазначене (рішення виконкому Станично-Луганської селищної Ради народних депутатів №389 від 22.08.1989 року) до позову не надано.
В оскаржуваній ухвалі від 17 червня 2021 року, суд першої інстанції зазначив, що від представника позивачки 15.06.2021 року надійшла уточнена позовна заява, проте суд дійшов висновку, що недоліки позовної заяви не усунуті в повному обсязі, а саме: незважаючи на те, що позивачкою в якості доказу належності спадкодавцю 28/100 частки будинку по АДРЕСА_1 додається до позову інформаційна довідка на об`єкт нерухомого майна від 14.12.2020 року, але з її змісту вбачається, що цей будинок належить ще ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , при цьому жодних документів, що вказаний будинок АДРЕСА_2 містить квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 до позову не надано, як і не зазначено в самому позові, яке відношення вказані особи мають до цього нерухомого майна; позивачка зазначає про зміну адреси розташування спадкового нерухомого майна ( АДРЕСА_1 , раніше АДРЕСА_5 ), в той же час документів, які б підтверджували зазначене (рішення виконкому Станично-Луганської селищної Ради народних депутатів №389 від 22.08.1989 року) до позову не надає, при цьому довідка заступника голови селищної ради від 09.06.2021 року не підтверджує цю інформацію.
Враховуючи зазначене суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, тому позовна заява вважається не поданою і повертається позивачеві.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Загальні вимоги щодо форми та змісту позовної заяви визначені статтями 175 і 177 ЦПК України.
Якщо заява за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то судом застосовуються положення статті 185 ЦПК України, про що постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу позовна заява (скарга) вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається - частина 3 статті 185 ЦПК України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у позовній заяві позивач просив суд визнати право власності на спадкове майно померлого ОСОБА_2 . В обґрунтування вимог позовної заяви позивач послався на ряд доказів, що долучені до матеріалів справи.

Отже, при зверненні до суду Позивачем було викладено як обставини, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, так і зазначено перелік доказів, якими такі обставини підтверджуються з долученням відповідних копій останніх.

У зв`язку із цим, у суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не було обґрунтованих підстав для залишення вказаного позову без руху.

Окрім того, колегія апеляційного суду не погоджується з висновком судді щодо обов`язкової необхідності надання позивачем доказів, а саме, що «позивачкою в якості доказу належності спадкодавцю 28/100 частки будинку по АДРЕСА_1 додається до позову інформаційна довідка на об`єкт нерухомого майна від 14.12.2020 року, але з її змісту вбачається, що цей будинок належить ще ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , при цьому жодних документів, що вказаний будинок АДРЕСА_2 містить квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 до позову не надано, як і не зазначено в самому позові, яке відношення вказані особи мають до цього нерухомого майна; позивачка зазначає про зміну адреси розташування спадкового нерухомого майна ( АДРЕСА_1 , раніше АДРЕСА_5 ), в той же час документів, які б підтверджували зазначене (рішення виконкому Станично-Луганської селищної Ради народних депутатів №389 від 22.08.1989 року) до позову не надає, при цьому довідка заступника голови селищної ради від 09.06.2021 року не підтверджує цю інформацію».

Чинним законодавством України не передбачено, що підставою для повернення позовної заяви є незазначення доказів, зокрема, згідно ч.4 п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати її заявнику.

Необхідні для вирішення справи, докази можуть бути долучені до початку розгляду справи, зокрема, у попередньому судовому засіданні, також це стосується уточнення позовних вимог, а недоведеність тієї чи іншої вимоги, чи відсутність доказів на підтвердження такої вимоги - може стати підставою для відмови в задоволенні позову чи окремих позовних вимог при вирішенні справи по суті.
Питання щодо доведеності обставин, якими обґрунтовуються вимоги позивача, а також оцінка доказів здійснюються судом під час розгляду справи по суті, а не під час вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права є обґрунтованими.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим наявні підстави для скасування ухвали Станично – Луганського районного суду Луганської області від 17 червня 2021 року і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бірюков Ігор Юрійович задовольнити.
Ухвалу Станично – Луганського районного суду Луганської області від 17 червня 2021 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 29 липня 2021 року.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.К. Гаврилюк

В.М. Луганська