ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" червня 2021 р.           Справа№ 927/1235/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Разіної Т.І.
суддів:            Тарасенко К.В. 
          Іоннікової І.А. 

Секретар судового засідання: Припутніцька Ю.В.
За участю представників учасників процесу: згідно протоколу судового засідання від 15.06.2021р

Розглянув у відритому судовому засіданні Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська молочна компанія"на рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.02.2021 у справі №927/1235/20 (суддя Шморгун В.В. м. Чернігів, повний текст рішення складено 18.02.2021) 

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська молочна компанія"
до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Маяк"
про стягнення 335 122,06 грн,

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд 

                                        ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська молочна компанія» (далі - позивач/ «ТОВ Українська молочна компанія»)  звернулось до Господарського суду Чернігівської області із позовом до  Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Маяк» (далі- відповідач /ТОВ Агрофірма «Маяк»), з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від  20.01.2021, про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 263 400,00 грн, 23 273,01 грн - 3% річних (за період з 10.02.2018 по 20.01.2021) та 48 449,05 грн інфляційних втрат (за лютий 2018 року - січень 2021 року).
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем своїх зобов`язань за Договором купівлі-продажу сільськогосподарської техніки №030817/1-УМК-АМ від 03.08.2017, в частині повної оплати за отриманий відповідачем товар. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за вказаним правочином, позивачем було нараховано інфляційні втрати та 3% річних.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 16.02.2021                   у справі  № 927/1235/20 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.
Відмовляючи у задоволені позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не надано доказів щодо міжбанківського курсу продажу євро, встановленого у міжбанківський інформаційній системі «УкрДілінг» (сайт  www.udinform.com), сформованого на час закриття торгів (продаж, міжбанк) на день, попередній до здійснення фактичної оплати відповідачем, як того вимагають положення п. 2.2. Договору, що у свою чергу свідчить про не доведення позивачем розміру сплаченої відповідачем вартості товару в іноземній валюті, а, відтак, і розміру заборгованості за ціною Договору, вираженою в іноземній валюті - євро, у тому числі із зазначенням гривневого еквіваленту такої заборгованості з урахуванням відповідного курсу гривні до євро, тому суд першої інстанції позбавлений можливості встановити сплачений відповідачем розмір грошового зобов`язання у євро, а відтак і встановити дійсний розмір заборгованості відповідача за спірним Договором.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись із прийнятим рішенням ТОВ "Українська молочна компанія" (далі - скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якій просить рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.02.2021 у справі №927/1235/20 скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга ТОВ «Українська молочна компанія» обгрунтована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального права, зокрема, - ст.ст.  6, 11,15, 509, 626, 627, 628 Цивільного кодексу України, а також порушенням норм процесуального права, а саме - ст.ст. 13, 14, 74, 86, 236 Господарського процесуального кодексу України.
Зокрема, узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
- Договір купівлі-продажу сільськогосподарської техніки №030817/1-УМК-АМ від 03.08.2017 не містить положення про врегулювання порядку розрахунків між сторонами за вказаним правочином у разі часткової оплати за отриманий відповідачем товар;
- поза увагою місцевого господарського суду залишилася та обставина, що позивач звергаючись за захистом свої порушених прав самостійно приймає рішення стосовно суми зобов`язання за договором відносно якої він просить захисту;
- звертаючись до суду із позовом про стягнення заборгованості у розмірі 263  400,00 грн позивач виходив з того, що курс був визначений на дату проведення останньої оплати відповідно до Графіку оплати товару, а жодні положення Договору купівлі-продажу сільськогосподарської техніки №030817/1-УМК-АМ від 03.08.2017 стосовно погашення зобов`язанням не передбачають перерахування суми заборгованості відповідно до ціни Договору, вираженої в іноземній валюті - євро, у т.ч. із зазначенням гривневого еквіваленту такої заборгованості з урахуванням відповідного курсу гривні до євро;
- поза увагою місцевого господарського суду залишилися положення п. 2.1.   Договору купівлі-продажу сільськогосподарської техніки №030817/1-УМК-АМ від 03.08.2017.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача  до суду апеляційної інстанції у встановлений строк не надходив.
Частиною 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив на апеляційну скаргу    через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням. Відтак, приймаючи до уваги, що  відповідач у строк, встановлений судом апеляційної інстанції не подав відзиву на апеляційну скаргу,    суд дійшов висновку, що неподання відповідачем відзиву    не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягну із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2021 апеляційну скаргу ТОВ "Українська молочна компанія" у справі № 927/1235/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2021 витребувано матеріали справи № 927/1235/20 з Господарського суду Чернігівської області.
23.03.2021 матеріали справи № 927/1235/20 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного суду від 29.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Українська молочна компанія" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.02.2021. справу              № 927/1235/20 призначено до розгляду на 25.05.2021.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2021 розгляд справи відкладено на 15.06.2021.

Явка учасників справи 
У судове засідання 15.06.2021 з`явилися представник скаржника.
Відповідач у судове засідання не з`явився. 
Відповідно до ч. ч. 2, 3, 7    ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. 
Згідно з ч. 5 ст. 242 ГПК України    учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.
При цьому, відповідно до приписів ч. ч. 10, 11 ст. 242 ГПК України судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень. У випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, і які регулюють відносини між ними.
Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою "Вручити особисто", рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (пункти 11 та 17 Правил надання послуг поштового зв`язку).
Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу (пункт 99 Правил надання послуг поштового зв`язку).
Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.
Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.
Відтак, з огляду на положення ст.ст. 120, 242 ГПК України, п.п. 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про відкриття провадження у справі або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена ст.ст. 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17.
При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.
Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2021 у справі №927/1235/20 була оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень 27.05.2021.
Заяв/клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги від відповідача через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду не надходило.
Відповідно до ч. 12   ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання у даній справі, явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони (ст. 42 ГПК України), зважаючи на відсутність від відповідача клопотань/заяв про відкладення розгляду справи з поданням відповідних доказів, а також враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача.

Позиція представників сторін у справі
У судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав з викладених, у ній підстав та просив апеляційну скаргу задовольнити. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.02.2021 у справі №927/1235/20  скасувати та прийняти нове, яким позов ТОВ «Українська молочна компанія» про стягнення з ТОВ Агрофірми «Маяк» суми основної заборгованості у розмірі 263 400,00 грн, 23 273,01 грн - 3% річних та 48 449,05 грн інфляційних втрат задовольнити.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як убачається із матеріалів справи, 03.08.2017 між ТОВ «Українська молочна компанія», як продавцем та ТОВ Агрофірма «Маяк», як покупцем був укладений Договір купівлі-продажу сільськогосподарської техніки №030817/1-УМК-АМ (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець - оплатити та прийняти сільськогосподарську техніку, обладнання та аксесуари (далі - Товар). Найменування, модель Товару, його комплектація, найменування додаткового обладнання, аксесуарів, кількість та ціна зазначені у Специфікації (Додаток №1), що є невід`ємною частиною цього Договору.
У п. 2.1. Договору сторони визначили, що ціна товару формується виходячи із вартості товару в Євро (в еквіваленті, по курсу, передбаченому цим Договором) і встановлюється в українських гривнях.
Загальна сума Договору становить гривневий еквівалент 60 000,00 євро (далі - ціна товару в Євро), що у гривневому еквіваленті за встановленим у міжбанківський інформаційній системі «УкрДілінг» (сайт  www.udinform.com), сформованим на час закриття торгів (продаж, міжбанк) на день, попередній до дня підписання Договору - 02.08.2017 по курсу 30,69 грн/1 євро становить 1 841 400,00 грн з ПДВ.
За умовами п. 2.2. Договору розрахунок суми, що підлягає до сплати в гривні, проводиться за формулою, визначеною даним пунктом Договору:
S = E * K, де
S - розмір грошових коштів на момент оплати, грн;
Е - узгоджений сторонами розмірі платежу в євро, зазначений у Графіку оплати Товару, відповідно до Договору;
К - міжбанківський курс продажу євро, встановлений у міжбанківський інформаційній системі «УкрДілінг» (сайт  www.udinform.com), сформований на час закриття торгів (продаж, міжбанк) на день, попередній до здійснення фактичної оплати покупцем згідно умов даного Договору.
Згідно із п.п. 3.1.-3.3. Договору продавець зобов`язується передати Товар Покупцю в повному обсязі включно право власності, а покупець - прийняти Товар у строк до 15.08.2017. Поставка Товару здійснюється на умовах EXW склад Продавця, що знаходиться за адресою: Київська область, Згурівський район, с. Великий Крупіль, вул. Київський шлях, 60-А. Передача Товару Продавцем Покупцю за кількістю, якістю і комплектністю відповідно до Специфікації (Додаток №1) оформлюється видатковою накладеною.
Пунктом  4.1. Договору встановлено, що оплата Товару здійснюється у безготівковому порядку шляхом банківського переказу на його поточний рахунок, вказаний у цьому пункті, частинами, рівними платежами згідно з Графіком оплати Товару, вказаному у Додатку №1 до Договору.
Договір вважається укладеним і є обов`язковим для Сторін з моменту підписання його Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором або до моменту його припинення відповідно до умов цього Договору (п. 7.2. Договору).
Згідно зі Специфікацією №1 (Додаток № 1 до Договору) (далі - Специфікація) (а. с. 25), підписаною сторонами, поставці підлягає посівна комбінація Terrasem Pottinger (C 6 Fertilizer) з механізмом контролю висіву вартістю 60 000,00 євро, що у гривневому еквіваленті становить 1 841 400,00 грн з ПДВ.
У Специфікації сторони погодили наступний графік оплати Товару:
10.10.2017 - 12 000,00 євро;
10.11.2017 - 12 000,00 євро;
10.12.2017 - 12 000,00 євро;
10.01.2018 - 12 000,00 євро;
10.02.2018 - 12 000,00 євро.
Відповідно до Договору та Специфікації позивач поставив, а відповідач отримав Товар - посівну комбінацію Terrasem (C 6 Fertilizer), на підтвердження чого позивач надав видаткову накладну №10 від 14.08.2017 та довіреність від 14.08.2017 (а.с. 33, 36).
Відповідач перерахував позивачу кошти на загальну суму 1 578 000,00 грн, шо підтверджується платіжними дорученнями №601 від 13.10.2017 на суму 378 000,00 грн, №839 від 12.07.2018 на суму 200 000,00 грн, №907 від 12.09.2018 на суму 100 000,00 грн, №911 від 17.09.2018 на суму 100 000,00 грн, №920 від 21.09.2018 на суму 100 000,00 грн, №928 від 27.09.2018 на суму 100 000,00 грн, №54165685 від 01.10.2018 на суму 100 000,00 грн, №941 від 05.10.2018 на суму 100 000,00 грн, №46534 від 12.10.2018 на суму 100 000,00 грн, №46552 від 29.10.2018 на суму 100 000,00 грн, №46558 від 01.11.2018 на суму 50 000,00 грн, №46564 від 14.11.2018 на суму 50 000,00 грн, №100166 від 27.11.2018 на суму 100 000,00 грн (а.с. 26-32).
Звертаючись до суду із вказаним позовом позивач зазначає, що заборгованість відповідача за Договором становить 263 400,00 грн.
Позивач направив відповідачу претензію №251 від 13.05.2020, у якій вимагав сплатити заборгованість за Договором у розмірі 263 400,00.
Також позивач надав акт звірки взаємних розрахунків за період 01.11.2020-14.12.2020, у якому зазначено, що заборгованість відповідача за Договором станом на 14.12.2020 становить 263 400,00 грн.
Вказаний акт-звірки підписано лише від імені позивача, але не підписаний відповідачем.
Однак, відповідач за отриманий товар повністю не розрахувався.
Вказане стало підставою для звернення позивача до суду із позовом про стягнення з відповідача суму основного боргу у розмірі 263 400,00 грн.
Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем Договору купівлі-продажу сільськогосподарської техніки №030817/1-УМК-АМ від 03.08.2017 позивачем було нараховано 23 273,01 грн - 3% річних (за період з 10.02.2018 по 20.01.2021) та 48 449,05 грн інфляційних втрат (за лютий 2018 року - січень 2021 року).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України)   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України). господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором  купівлі - продажу.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1 ст. 656 ЦК України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 662 ЦК України).
За змістом ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтями  525,  526 ЦК України  та  ст. 193 ГК України  унормовано, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.
Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Отже, валютою зобов`язання може бути як грошова одиниця України, так і еквівалент грошової одиниці іншої країни.
Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Отже, незалежно від грошової одиниці, у якій обчислено суму зобов`язання, валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання, є національна валюта України - гривня. У разі визначення у зобов`язанні грошового еквівалента в іноземній валюті сума, що підлягає сплаті за цим зобов`язанням, визначається у гривні за офіційним курсом відповідної валюти, встановленим НБУ, на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
У ч. 1 ст. 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.
Як вже зазначалось вище, у п. 2.1. Договору сторони визначили, що ціна товару формується виходячи із вартості товару в Євро (в еквіваленті, по курсу, передбаченому цим Договором) і встановлюється в українських гривнях.
Загальна сума Договору становить гривневий еквівалент 60 000,00 євро (далі - ціна товару в Євро), що у гривневому еквіваленті за встановленим у міжбанківський інформаційній системі «УкрДілінг» (сайт  www.udinform.com), сформованим на час закриття торгів (продаж, міжбанк) на день, попередній до дня підписання Договору - 02.08.2017 по курсу 30,69 грн/1 євро становить 1 841 400,00 грн з ПДВ.
Так, відповідно до Графіку оплати Товару, зазначеного у Специфікації, оплата за Товар здійснюється на умовах розстрочення платежу рівними частинами, розмір кожної з яких становить 12 000,00 євро (перший платіж - 10.10.2017, а останній - 10.02.2018).
Відповідно до п. 2.2. Договору розмір грошових коштів у гривневому еквіваленті, які підлягають сплаті відповідачем, визначається шляхом множення узгодженого Сторонами розмірі платежу в євро, зазначеного у Графіку, на міжбанківський курс продажу євро, встановлений у міжбанківський інформаційній системі «УкрДілінг» (сайт  www.udinform.com), сформований на час закриття торгів (продаж, міжбанк) на день, попередній до здійснення фактичної оплати Покупцем згідно умов даного Договору.
Відтак, сторони у Договорі встановили ціну Товару в еквіваленті іноземної валюти (євро) і курс, за яким буде здійснюватися оплата в гривнях - відповідно до міжбанківського курсу продажу євро, встановленого у міжбанківський інформаційній системі «УкрДілінг».
Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Зазначені умови Договору носять імперативний характер, а отже є обов`язковими для застосування у взаємовідносинах сторін не лише для Покупця, але й для Продавця, тобто позивача.
Враховуючи те, що ціна у Договорі встановлена в іноземній валюті, вона не змінюється у зв`язку із зміною курсу національної валюти до курсу такої іноземної валюти.
Натомість, ціна товару у гривневому еквіваленті є динамічною ціною і змінюється протягом усього часу тривалості взаємовідносин сторін залежно від наявного курсу валют, який встановлений на день, коли здійснюється відповідний платіж.
Зазначення у Специфікації та видатковій накладній ціни товару у розмірі 1 841 400,00 грн по суті є лише вираженням гривневого еквіваленту вартості Товару на день укладення Договору і не може змінювати умов Договору щодо її коливання.
При цьому, як вірно було зазначено місцевим господарським судом, що міжбанківський курс продажу євро визначається на день, попередній до здійснення фактичної оплати покупцем, то при постійному коливанні курсу євро загальна ціна товару у гривневому еквіваленті може змінитись  як у бік збільшення, так і у бік зменшення.
Матеріали справи свідчать, що позивач надав докази часткової оплати відповідачем вартості поставленого йому товару на загальну суму 1 578 000,00 грн та зазначає, що залишок заборгованості становить 263 400,00 грн.
Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем не надано суду  розрахунку вартості товару та доказів щодо міжбанківського курсу продажу євро, встановленого у міжбанківський інформаційній системі «УкрДілінг» (сайт  www.udinform.com), сформованого на час закриття торгів (продаж, міжбанк) на день, попередній до здійснення фактичної оплати відповідачем.
Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач не довів розміру сплаченої відповідачем вартості товару в іноземній валюті, а відтак, і розміру заборгованості за ціною Договору, вираженою в іноземній валюті - євро, у тому числі із зазначенням гривневого еквіваленту такої заборгованості з урахуванням відповідного курсу гривні до євро.
Вказане позбавляє можливості встановити сплачений відповідачем розмір грошового зобов`язання у євро, а відтак і встановити дійсний розмір заборгованості відповідача за спірним договором.
При цьому, місцевим господарським судом правомірно було не прийнято в якості належного та допустимого доказу акт звірки взаємних розрахунків за період 01.11.2020-14.12.2020 ( у якому зазначено, що заборгованість відповідача за Договором станом на 14.12.2020 становить 263 400,00 грн), з огляду на наступне.
Як убачається із матеріалів справи, позивач надав суду акт звірки взаємних розрахунків за період 01.11.2020-14.12.2020, у якому зазначено, що заборгованість відповідача за Договором станом на 14.12.2020 становить 263 400,00 грн.
Однак вказаний акт не підписаний відповідачем.
Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.
Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.
Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №  910/1389/18.
Таким чином, суд апеляційної інстанції  встановив, що акт звірки взаєморозрахунків, непідписаний уповноваженою особою відповідача (боржника), не є доказом, що свідчить про фактичне визнання відповідачем наявності у нього перед позивачем боргу з оплати отриманого за Договором товару саме у розмірі 263 400,00 грн.
З огляду на викладене, враховуючи те, що позивач не надав суду належних доказів, які підтверджують наявність у відповідача заборгованості за Договором у розмірі 263 400,00 грн, колегія суддів вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська молочна компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Маяк" про стягнення 335 122,06 грн є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Оскільки судом встановлено відсутність підстав для стягнення основного боргу, тому відсутні підстави для стягнення  з відповідача 23 273,01 грн - 3% річних за період з 10.02.2018 по 20.01.2021 та 48 449,05 грн інфляційних втрат за лютий 2018 року - січень 2021 року, нарахованих на суму заборгованості у розмірі 263 400,00 грн.

Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених скаржником апеляційній скарзі
Посилання скаржника на те, що звертаючись до суду із позовом про стягнення заборгованості у розмірі 263  400,00 грн позивач виходив з того, що курс був визначений на дату проведення останньої оплати відповідно до Графіку оплати товару суд апеляційної інстанції вважає непереконливими, оскільки позивачем не надано суду  розрахунку вартості товару та доказів щодо міжбанківського курсу продажу євро, встановленого у міжбанківський інформаційній системі «УкрДілінг» (сайт  www.udinform.com), сформованого на час закриття торгів (продаж, міжбанк) на день, попередній до здійснення фактичної оплати відповідачем. 
Так, позивач зазначає відповідач перерахував позивачу кошти на загальну суму 1 578 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №601 від 13.10.2017 на суму 378 000,00 грн, №839 від 12.07.2018 на суму 200 000,00 грн, №907 від 12.09.2018 на суму 100 000,00 грн, №911 від 17.09.2018 на суму 100 000,00 грн, №920 від 21.09.2018 на суму 100 000,00 грн, №928 від 27.09.2018 на суму 100 000,00 грн, №54165685 від 01.10.2018 на суму 100 000,00 грн, №941 від 05.10.2018 на суму 100 000,00 грн, №46534 від 12.10.2018 на суму 100 000,00 грн, №46552 від 29.10.2018 на суму 100 000,00 грн, №46558 від 01.11.2018 на суму 50 000,00 грн, №46564 від 14.11.2018 на суму 50 000,00 грн, №100166 від 27.11.2018 на суму 100 000,00 грн.
Однак, позивачем надано та матеріали справи не містять не розрахунку вартості товару та доказів щодо міжбанківського курсу продажу євро, встановленого у міжбанківський інформаційній системі «УкрДілінг» (сайт  www.udinform.com), сформованого на час закриття торгів (продаж, міжбанк) на день, попередній до здійснення фактичної оплати відповідачем (відповідно до кожного платіжного доручення).
Крім того, п. 2.2. Договору розрахунок суми, що підлягає до сплати в гривні, проводиться за формулою, визначеною даним пунктом Договору:
S = E * K, де
S - розмір грошових коштів на момент оплати, грн;
Е - узгоджений сторонами розмірі платежу в євро, зазначений у Графіку оплати Товару, відповідно до Договору;
К - міжбанківський курс продажу євро, встановлений у міжбанківський інформаційній системі «УкрДілінг» (сайт  www.udinform.com), сформований на час закриття торгів (продаж, міжбанк) на день, попередній до здійснення фактичної оплати покупцем згідно умов даного Договору.
Тобто, умови зазначеного пункту Договору визначають розрахунок, що підлягає до сплати в гривні, а саме на момент оплати.
Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з їх недоведеністю.
Відповідно до  п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.  
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.02.2021 у справі №927/1235/20 та, відповідно, апеляційна скарга ТОВ «Українська молочна компанія» є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат
Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України судом на скаржника.
Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська молочна компанія" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.02.2021 у справі №927/1235/20 залишити без змін.
3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
4. Справу  №927/1235/20 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог   ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано суддями - 05.07.2021.

Головуючий суддя                                                            Т.І. Разіна 

Судді                                                                                К.В. Тарасенко

                                                                                І.А. Іоннікова