ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

10 серпня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №579/663/18 
Номер провадження 22-ц/816/896/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Рунова В. Ю. 
з участю секретаря судового засідання – Кияненко Н.М.,  
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Відділ освіти Кролевецької районної державної адміністрації,
третя особа – Кролевецька районна рада,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05 липня 2019 року в складі судді Євдокімової О.П., постановлене у м. Шостка,

                                                                в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду з позовом у квітні 2018 року, в якому після уточнення, ОСОБА_1 просила скасувати наказ №12-к Відділу освіти Кролевецької районної державної адміністрації від 05.03.2018 року про звільнення її з посади директора Спаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, поновити її на посаді та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 83107,73 грн.
Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала у трудових відносинах з відділом освіти з 06.04.2017 року, обіймала посаду директора Спаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. У січні 2018 року керівником відділу освіти призначили ОСОБА_2 , який відразу повідомив їй, що вони не зможуть разом працювати і вона має звільнитися з займаної посади. Зазначила, що з того часу на неї чинився постійний тиск зі сторони начальника відділу освіти, в результаті чого вона, не маючи бажання на звільнення чи переведення із займаної посади, під тиском, 05.03.2018 року написала заяву про звільнення з посади у зв`язку з переведенням. Наступного дня ОСОБА_1 подала заяву про відкликання заяви про звільнення, але через 21 день її повідомили, що вона звільнена з займаної посади 05.03.2018 року. Вважає своє звільнення незаконним, таким, що відбулося без її згоди, а тому просила задовольнити її позовні вимоги.
Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05.07.2019 року позов задоволено частково. 
Скасовано наказ Відділу освіти Кролевецької районної державної адміністрації від 05.03.2018 року № 12-к «Про звільнення ОСОБА_1 » у частині звільнення її з посади директора Спаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів 05.03.2018 року у зв`язку з переходом до Гречкинського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І ступеня – дошкільний навчальний заклад» на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України. 
Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Спаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. 
В іншій частині вимог позову відмовлено. 
Судові витрати віднесено на рахунок держави. 
Постановляючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на час видання наказу про звільнення з посади ОСОБА_1 очевидними є обставини про те, що волевиявлення працівника на її звільнення у зв`язку з переведенням на іншу роботу не було, оскільки того ж дня та наступного дня, до ознайомлення її з наказом про переведення, позивач зверталася із заявами, в яких зазначала, що не бажає звільнятися з займаної посади, повідомляла про вимоги начальника відділу освіти щодо її звільнення, його погрози щодо звільнення її у зв`язку з невиконанням обов`язків, просила надати їй час попрацювати на зазначеній посаді хоча б до кінця навчального року, подала заяву про відкликання заяви про призначення її на посаду в іншій установі. Таким чином, під час звільнення ОСОБА_1 допущено порушення вимог трудового законодавства, оскільки працівника звільнено з посади всупереч її волевиявленню та з порушенням процедури звільнення.
Зважаючи на те, що позивач у судовому засіданні не довела, що дійсно мав місце певний період часу, протягом якого вона з вини відповідача була позбавлена змоги працювати або працевлаштуватися, вимушений прогул, відсутні законні підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що насправді не мав місця.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Відділ освіти Кролевецької районної державної адміністрації подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні вимог позову.
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував, що дострокове припинення трудових відносин з позивачем не порушує її прав, оскільки відповідає умовам контракту, наявність волевиявлення позивачки на зміну місця роботи підтверджується змістом поданих нею заяв про звільнення та про прийняття на посаду вчителя початкових класів у Гречкнському НВК, підстави для поновлення на роботі позивача відсутні, оскільки при її звільненні порушення норм трудового законодавства відповідачем не допущено.
Також, не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмови в задоволенні вимог позову, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення в цій частині та ухвалити нове про стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував, що законодавець пов`язує виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу саме з поновленням працівник на посаді, а не з тим, чи був позбавлений працівник змоги працювати або працевлаштуватись, тому на її користь підлягає стягненню 83107,73 грн за 289 робочих днів вимушеного прогулу за період з 14.04.2018 року по 13.04.2019 року.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила залишити без задоволення апеляційну скаргу відділу освіти, рішення суду першої інстанції, в оскарженій останнім частині, вважає законним і обґрунтованим.
Постановою Сумського апеляційного суду від 07.10.2019 року апеляційну скаргу Відділу освіти Кролевецької районної державної адміністрації задоволено.
Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05.07.2019 року у задоволеній частині скасовано і ухвалено нове судове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Компенсовано Відділу освіти Кролевецької районної державної адміністрації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у розмірі 1152,60 грн.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Постановою Верховного Суду від 14.04.2021 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.
Постанову Сумського апеляційного суду від 07.10.2019 року у частині вирішення позовних вимог про поновлення на роботі скасовано, рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05.07.2019 року у цій частині залишено в силі, а в  частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Представник позивача  в судове засідання підтримав доводи  апеляційної скарги і просив задовольнити.
Відповідач та третя особа до суду не прибули.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.
Як вбачається з матеріалів справи, 06.04.2017 року Відділ освіти Кролевецької районної державної адміністрації уклав контракт з ОСОБА_1 як з директором Спаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл та міста Кролевець та призначено її на посаду строком на три роки з 06.04.2017 року до 06.04.2020 року.
Відповідно до наказу Відділу освіти Кролевецької районної державної адміністрації від 06.04.2017 року № 24-к ОСОБА_1 переведена на посаду директора Спаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів згідно з укладеним контрактом за підсумками атестації. З зазначеної дати вона приступила до виконання обов`язків керівника навчального закладу відповідно до умов контракту.
05.03.2018 року ОСОБА_1 подала заяву про звільнення із займаної посади з 05.03.2018 року у зв`язку з переходом на роботу до іншого навчального закладу.
Цього ж дня ОСОБА_1 звернулася із заявою про її прийняття на посаду вчителя початкових класів Гречкинського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І ступеня – дошкільний навчальний заклад» на час хвороби основного працівника з 06.03.2018 року.
На підставі цих заяв наказом Відділу освіти Кролевецької районної державної адміністрації від 05.03.2018 року № 12-к «Про звільнення ОСОБА_1 , про прийняття ОСОБА_1 » позивача звільнено з посади директора Спаської загальноосвітньої школи І-ІІІ 05.03.2018 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з переведенням до Гречкинського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І ступеня – дошкільний навчальний заклад», а з 06.03.2018 року прийнята на посаду вчителя початкових класів Гречкинського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І ступеня – дошкільний навчальний заклад» на час хвороби основного працівника.
Обставини незаконності звільнення ОСОБА_1 з посади директора Спаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів та наявність підстав для її поновлення на цій посаді встановлені рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05.07.2019 року у даній справі, що набрало законної сили.
Проте відмовляючи у задоволенні  вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 05.03.2018 звернулась з заявою про призначення її на посаду вчителя Гречкинського навчально-виховного комплексу  з 06.03.2018р.,а тому визнав, що позивач не довела що мав місце  певний період часу, протягом якого вона, з вини відповідача була позбавлена змоги  працювати або працевлаштуватися, т.т. вимушений прогул. 
Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Отже, колегія суддів визнає висновок суду щодо відмови у задоволенні стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу помилковим, оскільки  суперечить наведеній нормі матеріального закону, бо в даному випадку 
Аналіз норм частини другої статті 235 КЗпП України дає підстави для висновку, що ОСОБА_1 у зв`язку з незаконним її переведенням, без її згоди, на іншу посаду має право на стягнення їй різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, а також стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу після звільнення її з посади вчителя початкових класів та до моменту припинення строку дії контракту, що є підставою для припинення із нею трудових відносин.
Проте, вирішуючи дану вимогу, заявлену до Відділу освіти Кролевецької районної державної адміністрації, поза увагою суду залишилася ті обставини, що фактичним місцем роботи позивача з якої вона була незаконно переведена є Спаська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів, яка відповідно до даних Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є юридичною особою з моменту утворення.
За повідомленням Кроловецької міської ради Спаська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Кроловецької районної ради  Сумської області  є комунальним закладом загальної середньої освіти із статусом  юридичної особи, засновником  була Кроловецька районна рада. Відповідно до рішення другої сесії Кроловецької міської ради  від 24.12.2020р. відбулась зміна засновника  з 01.01.2021р. і  зараз засновником  виступає Територіальна громада  в особі Кроловецької міської ради. Відповідно цього рішення сесії міської ради  відбулась зміна назви комунального закладу  з  Спаська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Кроловецької районної ради  Сумської області на Спаський ліцей Кроловецької міської ради із статусом юридичної особи, який є  правонаступником усього майна  прав та обов`язків Спаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кроловецької районної ради  Сумської області.
В розумінні ст.21 КЗпП роботодавцем, який зобов`язаний оплачувати працівникові  виконану роботу виступав  ні Відділ Кролевецької районної державної адміністрації, який  здійснювання тільки  централізоване обслуговування бухгалтерського обліку державних учбових установ Кроловецького району, а самостійна юридична особа - Спаська загальноосвітня школа 1-111 ступенів, яка участі у справі не приймала. 
За таких обставин відповідачем за вимогою про стягнення як різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи та середнього заробітку за час вимушеного прогулу мала спочатку виступати Спаська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Кроловецької районної ради  Сумської області, а після зміни назви - Спаський ліцей Кроловецької міської ради.
Однак, питання про залучення до справи належного відповідача на стадії апеляційного перегляду справи процесуальний закон не передбачає, а тому при відсутності належного відповідача апеляційний суд позбавлений можливості з`ясувати питання стягнення  позивачу  різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, а також стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу після звільнення її з посади вчителя початкових класів та до моменту припинення строку дії контракту, що є підставою для припинення із нею трудових відносин. 
За повідомленням  Кроловецької міської ради поновлення ОСОБА_1 не відбулось, бо Відділ  освіти Кроловецької районної державної адміністрації, змінив найменування на сектор освіти Кроловецької районної державної адміністрації, 12.04.2021 ліквідований, а третя особа - Кроловецька районна державна адміністрація також припинила свою діяльність шляхом реорганізації 14.06.2021р. До Кроловецької міської ради, відділу освіти міської ради Дейнеко С.М. не зверталася. 
Отже, оскільки на час ухвалення судом першої інстанції рішення від 05.07.2019р.  відповідач  в особі Відділ освіти Кролевецької районної державної адміністрації ще існував, але не був належним відповідачем у справі щодо вирішення питання стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів приходить до висновку, що в цій частині рішення підлягає скасуванню з наведених вище мотивів.
Проте, враховуючи приписи ст.377 ЦПК України, відсутні підстави для закриття провадження у справі, оскільки припинення юридичної особи - Відділу освіти Кроловецької районної державної адміністрації та Кроловецької районної державної адміністрації шляхом реорганізації , відбулось з передачею повноважень до відділу освіти Кроловецької міської ради, який є самостійною юридичною особою і до повноважень якої віднесено тільки здійснення фінансового забезпечення оплати праці працівників Спаського ліцею Кроловецької міської ради, а тому не є належним відповідачем за цими вимогами.
Вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогули може бути предметом судового розгляду як самостійна вимоги заявлена до належного відповідача Спаського ліцею Кроловецької міської ради, який є правонаступником Спаської загальноосвітньої  школи І-ІІІ ступенів Кроловецької районної ради  Сумської області.
Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, через неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, на підставі ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 377, 381-382, 389 ЦПК України, суд

                                                        п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05 липня 2019 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 11 серпня 2021 року.

Головуючий -                                                                                            С.С. Ткачук

Судді:                                                                                                        О.І. Собина

                                                                                                                  В.Ю. Рунов