УХВАЛА

02 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 740/3369/20
адміністративне провадження № К/9901/23065/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, за участю третьої особи - Ніжинського міського відділу Державної міграційної служби в Чернігівській області, про визнання протиправними дій, 
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області (далі - УДМС України в Черкаській області), в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо оформлення заяви від 03   серпня 2019 року про направлення на примусове виконання постанови від 19 липня 2019 року МЧГ №023530 про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 400,00   грн.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії Ніжинського міського відділу ДМС в Чернігівській області щодо оформлення заяви від 03 серпня 2019 року про направлення на примусове виконання постанови від 19 липня 2019 року МЧГ №023530 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на   ОСОБА_1 .
Справу розглянуто судами за правилами загального позовного провадження.
22 червня 2021 року УДМС України в Черкаській області повторно надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021  року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року. Заявник, посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення ними норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та відмовити в позові. 
Предметом спору у цій справі є дії органу ДМС щодо оформлення заяви про направлення до органу виконавчої служби постанови про застосування до особи адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)             статтею 328             цього Кодексу підстави (підстав). 
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
У касаційній скарзі УДМС України в Черкаській області послалося на те, що оскаржує судові рішення на підставі підпункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, проте яка саме норма потребує такого висновку заявником не зазначено. Відповідач лише формально вказав про неправильне застосування судами норм матеріального  та процесуального права, з одночасно пославшись на висновки Верховного Суду у справі №580/1547/19, що спростовує його доводи про відсутність таких висновків.
Інші доводи касаційної скарги зводяться до цитування норм КАС України, опису обставин справи, переоцінки доказів у справі, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Лише загальні посилання на відсутність висновку Верховного Суду за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
За таких обставин, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
За таких обставин, Верховний Суд не вирішує клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, за участю третьої особи - Ніжинського міського відділу Державної міграційної служби в Чернігівській області, про визнання протиправними дій повернути особі, яка її подала.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.     
Суддя                                                                                                                         С.А. Уханенко