Справа № 347/2775/14-ц 
Провадження № 22-ц/4808/1087/21 
Головуючий у 1 інстанції Крилюк  М. І. 
Суддя-доповідач Девляшевський 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
       головуючого                 Девляшевського В.А.,
               суддів:                Бойчука І.В., Фединяка В.Д.,
               секретаря                Капущак С.В., 
               з участю:                 представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та його представника Бельмеги М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою АТ «Райффайзен Банк Аваль» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на ухвалу Косівського районного суду, постановлену головуючою суддею Крилюк М.І. 19 жовтня 2020 року, 
в с т а н о в и в:
У жовтня 2020 року представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Заяву обґрунтовано тим, що рішенням Косівського районного суду від 28.04.2015 позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково та вирішено стягнути в солідарному порядку із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором 014/0042/81/69391 від 17.01.2007 в сумі 285537,64 грн та по 1827 грн судового збору з кожного. 20.11.2019 банком отримано рішення суду та оригінали виконавчих листів з пропущеним строком пред`явлення до виконання. Заявник вказав, що протягом 2015-2019 років в АТ «Райффайзен Банк Аваль» проводилися зміни в організаційній структурі Івано-Франківської регіональної дирекції, у тому числі у структурному підрозділі, який супроводжує роботу з виконавчими документами, а тому було пропущено строк пред`явлення виконавчих листів щодо боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до примусового виконання. Просив визнати поважною причину пропуску строку пред`явлення до виконання виконавчих листів та поновити його.
Ухвалою Косівського районного суду від 19 жовтня 2020 року заяву задоволено. Поновлено АТ «Райффайзен Банк Аваль» пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів №347/2275/14-ц, виданих Косівським районним судом про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за кредитним договором 014/0042/81/69391 від 17.01.2007 в сумі 285537,64 грн та по 1827грн. судового збору з кожного.
Не погоджуючись із даною ухвалою, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою. Апелянт вказав, що рішення Косівського районного суду від 28.04.2015 про стягнення заборгованості із відповідачів вступило в законну силу 12 травня 2015 року, а тому починаючи з цього часу позивач мав право пред`явити виконавчі документи до виконання. Представник відповідача зазначив, що відповідно до ч.1 ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції 1999 року, чинній на час ухвалення рішення) визначено строк пред`явлення виконавчих листів до виконання протягом року. Крім того, норми ЗУ «Про виконавче провадження» у відповідній редакції не містять заборон для позивача на звернення з виконавчими листами і за наявності ухвали Косівського районного суду від 26.06.2015 про відстрочку виконання рішення терміном на 12 місяців. На думку апелянта, місцевим судом не обґрунтовано поважності причин пропуску позивачем строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання. Представник ОСОБА_1 вважає, що наявні зміни у назві структури позивача, зокрема зміна «публічне» на «приватне», яка відбулася в 2018 році, не обґрунтовують пропуск строку для пред`явлення до виконання судового рішення, яке набрало законної сили 12.05.2015. Апелянт зауважив, що згідно ухвали Косівського районного суду від 26.06.2015 відстрочено виконання рішення на 12 місяців і ця відстрочка стосувалася ОСОБА_3 . У свою чергу ОСОБА_1 заяву про відстрочку виконання рішення не подавала. Крім того, вважає, що суд першої інстанції не перевірив належним чином повноваження представника позивача, а також не повідомив відповідача про розгляд справи. Просить оскаржену ухвалу скасувати, у задоволенні заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовити. Судові витрати покласти на позивача.
У надісланому на адресу апеляційного суду відзиві представник АТ «Райффайзен Банк» доводи апеляційної скарги заперечив, оскаржену ухвалу вважає законною і обґрунтованою. Зазначив, що пропуск терміну пред`явлення виконавчих листів до виконання був зумовлений здійсненням змін в організаційній структурі позивача, таких як територіальне переміщення підрозділу, що супроводжує справи на стадії виконавчого провадження із міста Івано-Франківськ та інших міст до міста Херсон, і вказане не має жодного відношення до зміни назви позивача. Крім того, неотримання виконавчих листів було також зумовлено тривалим процесом переговорів, що здійснювалися з метою врегулювання заборгованості за кредитним договором. Зазначив, що позивачем свідомо не отримувалися виконавчі документи по справі та допущено пропуск терміну їх пред`явлення до виконання з метою добровільного виконання рішення суду відповідачами. Заявник вказав, що при подачі заяви ОСОБА_4 діяв у порядку самопредставництва юридичної особи АТ «Райффайзен Банк». Враховуючи вказане, просить залишити оскаржену ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
ОСОБА_3 також подав апеляційну скаргу на оскаржену ухвалу, оскільки вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права та встановлено обставини на підставі недопустимих доказів. На думку апелянта, відсутні підстави для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки згідно довідки АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 20.07.2021 заборгованість за кредитним договором №014/0032/81/69391 від 17.01.2007 станом на 20.07.2021 відсутня. Апелянт зазначає, що судом досліджено довідку станом на 28.09.2020, з якої вбачається, що заборгованість за виконавчим листом №347/2275/14-ц не погашена. ОСОБА_3 вважає, що вказана місцевим судом довідка є неналежним доказом, оскільки спростовується довідкою від 20.07.2021. Враховуючи вказане, просить оскаржену ухвалу скасувати, постановити нову, якою в задоволенні заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовити. Судові витрати покласти на позивача.
Представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» надіслав відзив, в якому зазначив, що довідка про повне погашення заборгованості ОСОБА_3 видана помилково, про що повідомлено позичальника, а тому просить оскаржену ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Представник АТ «Райффайзен Банк Аваль», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився, що відповідно до статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.
В засіданні апеляційного суду відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та їх представники доводи апеляційних скарг підтримали, просили їх задовольнити. ОСОБА_3 додатково зазначив, що ним було повністю погашено заборгованість, що підтверджується довідкою від 20.07.2021 та відповідними квитанціями. Крім того, АТ «Райффайзен Банк Аваль» було прийняте рішення здійснити прощення залишку боргу, скасувати пеню та штрафи в повному обсязі, не зобов`язувати позичальника сплатити судові витрати у розмірі 3654 грн, зобов`язати позичальника здійснити погашення заборгованості за кредитом в сумі не менше 6100 доларів США., що підтверджується протоколом засідання Комітету з проблемних кредитів роздрібного бізнесу від 06.12.2017.
Згідно положень статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Вислухавши суддю-доповідача, відповідачів та їх представників, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з таких підстав.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зазначеним вимогам судове рішення в даній справі не відповідає.
Постановляючи ухвалу про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що протягом 2015-2019 в АТ «Райффайзен Банк» проводилися зміни в організаційній структурі Івано-Франківської регіональної дирекції, у тому числі у структурному підрозділі, який супроводжує роботу з виконавчими документами, а тому прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника АТ «Райффайзен Банк».
Колегія суддів вважає, що з цим висновком місцевого суду погодитись не можна з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що рішенням Косівського районного суду від 28 квітня 2015 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково, стягнуто в солідарному порядку із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором 014/0042/81/69391 від 17.01.2007 в сумі 285 537,64 грн та по 1827грн судового збору з кожного (т.1 а.с. 113-116). Вказане рішення вступило в законну силу 12.05.2015.
Ухвалою Косівського районного суду від 26 червня 2015 року надано ОСОБА_3 відстрочку терміном на 12 місяців щодо виконання рішення суду від 28.04.2015 (т.1 а.с. 155-157).
Зазначену ухвалу залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27.08.2015 (т.1 а.с. 191-192).
Частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Наявність таких особливих обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила цей позов.
Згідно статті 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Як передбачено статтями 79, 80 ЦПК достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Частинами 1, 2 ст. 433 ЦПК України передбачено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно ч. 1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин) визначено, зокрема, що виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.
Норми ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» не містять вичерпного переліку поважних причин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.
Разом з тим, виходячи із системного аналізу норм закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до виконавця у визначений законом строк.
Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що позивач звернувся до суду з заявою про видачу копії рішення суду та виконавчих листів тільки 12.11.2019 (т.1 а.с. 195).
Копію рішення, а також чотири виконавчі листи направлено Банку 14.11.2019 для пред`явлення до виконання (т.1 а.с. 198).
13 жовтня 2020 року представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» подано до місцевого суду заяву про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. В обґрунтування поважності причин пропуску заявник вказав, що протягом 2015-2019 року в Банку проводилися зміни в організаційній структурі Івано-Франківської регіональної дирекції, у тому числі у структурному підрозділі, який супроводжує роботу з виконавчими документами, а тому було пропущено строк пред`явлення виконавчих листів на боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до примусового виконання. 
Апеляційний суд зауважує, що поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є окремими процесуальними питаннями, вирішення якого залежить від наданих заявником відповідних доказів. 
Разом з тим, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
При цьому, у поданому до апеляційного суду відзиві представник Банку також вказав, що позивачем свідомо не отримувалися виконавчі документи по справі та допущено пропуск терміну їх пред`явлення до виконання з метою добровільного виконання рішення суду відповідачами.
В рішеннях Європейського Суду з прав людини визначено, що вирішення питання щодо поновлення пропущеного процесуального строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів. Однак, такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення строку не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм провадження (справи: "Олександр Шевченко проти України", "Трух проти України"). Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа "Пономарьов проти України").
З матеріалів справи вбачається, що рішення про стягнення заборгованості з відповідачів ухвалене 28.04.2015 та вступило в законну силу 12.05.2015. З того часу пасивна позиція стягувача, а саме те, що ним не були вжиті жодні заходи (отримання виконавчих листів, звернення до відповідного відділу виконавчої служби тощо) вказують на те, що він не вживав активних дій на реалізацію своїх прав. Будь-яких доказів, які підтверджують наявність об`єктивних перешкод чи непереборних обставин, які перешкоджали заявнику упродовж тривалого строку вживати заходів щодо звернення виконавчого листа до виконання, заявник не надав. Таким чином, заявник як стягувач мав можливість протягом встановленого законом строку використовувати права, надані законом. Цього АТ «Райффайзен Банк Аваль» не було зроблено. Тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції заяву АТ «Райффайзен Банк Аваль» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задовольнив безпідставно.
Оскільки ухвала суду першої інстанції в даній справі ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, то вона не може бути залишена в силі.
Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задовольнити. 
Ухвалу Косівського районного суду від 19 жовтня 2020 року скасувати. 
В задоволенні заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль» про поновлення пропущеного строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів №347/2275/14-ц, виданих Косівським районним судом про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за кредитним договором 014/0042/81/69391 від 17.01.2007 в сумі 285537,64 грн та по 1827грн. судового збору з кожного відмовити.
Стягнути з АТ «Райффайзен Банк Аваль» (ЄДРПОУ 14305909) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 454 грн судового збір, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Стягнути з АТ «Райффайзен Банк Аваль» (ЄДРПОУ 14305909) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 454 грн судового збір, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Головуючий                                                                В.А. Девляшевський
Судді:                                                                        І.В. Бойчук 
                                                                               В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 20 вересня 2021 року.