ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року	Львів	Справа № 348/197/21 пров. № А/857/13094/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                        Глушка І.В.,
суддів:                                                             Довгої О.І., Макарика В.Я.,
з участю секретаря судового засідання:      Смолинця А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11 червня 2021 року, ухвалене суддею Грещуком Р.П. у м.Надвірна                          Івано-Франківської області о 15:49, повний текст якого складений 16 червня 2021 року, у справі №348/197/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Хмельницькій області - лейтенанта поліції Кльоца Сергія Григоровича, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача – Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -
                                                      ВСТАНОВИВ:

27 січня 2021 року позивач – ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача – Інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Хмельницькій області – лейтенанта поліції Кльоца Сергія Григоровича, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача – Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції, у якому просив визнати дії суб`єкта владних повноважень протиправними, скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №3691835 від 21.07.2021, а провадження у справі закрити. Також серед вимог позовної заяви позивачем вказано вимогу про визнання дій відповідача такими, в яких є ознаки ст.366 КК України (складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення документів).
В обґрунтування позовних вимог покликається на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення та на порушення вимог щодо порядку притягнення до адміністративної відповідальності при винесенні оскаржуваної постанови. Також покликається на зазначення в постанові у графі про місце вчинення правопорушення та місця розгляду справи неіснуючої у смт Летичів вул. Горького.
Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11 червня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Рішення мотивоване тим, що при винесені постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідачем було встановлено всі фактичні дані справи, у повному обсязі досліджені обставини справи, з`ясовано, що було вчинено адміністративне правопорушення, при винесенні постанови відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП  та дотримання процедури розгляду адміністративної справи за цим фактом представником відповідача надано до відзиву відеозапис. Суд констатував, що фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення серії ЕАН №3691835 від 21.01.2021 та відеозаписі, наданому відповідачем, дають можливість встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення.
При цьому судом вказано, що положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.
Окрім того, зазначення у постанові старої назви вулиці, на що звертає увагу позивач, не впливає на правомірність оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки є формальним недоліком.
Не погоджуючись із рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
В судове засідання сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4  ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України  фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.
Так, судом з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, винесеної Інспектором 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Хмельницькій області - лейтенантом поліції Кльоц Сергієм Григоровичем, серії ЕАН №3691835 від 21.01.2021 встановлено, що ОСОБА_1 21.01.20201 о 15 год. 39 хв. керуючи транспортним засобом марки Peugeot Expert , державний номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя вул. Горького, 27 на заборонений «червоний» сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.8.7.3  ПДР  України (а.с.5).
Вказаною постановою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП  та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.
ОСОБА_1 , вважаючи дії інспенктора та постанову серії ЕАН №3691835 від 21.01.2021 протиправними, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.
Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.
Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію"  поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини 1  статті 23 цього Закону  визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням  Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до  Закону України "Про дорожній рух", встановлюють  Правила дорожнього руху  України (далі -  ПДР  України), затверджені  постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001  (із змінами та доповненнями).
Відповідно до п.1.1  ПДР  України – ці Правила відповідно до  Закону України "Про дорожній рух"  встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Згідно з  ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.9  ПДР  України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пп. «е» п.8.7.3 ПДР  України червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі сигнали забороняють рух. 
Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, настає в разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з  ст.222 цього Кодексу  органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення  правил дорожнього руху, в тому числі за ч.2 ст.122 КУпАП.
Відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з  ст. 245 КУпАП  завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
В свою чергу, згідно з п.1  ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.
В силу ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
В розумінні ст.251 КУпАП  доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В обгрунтування протиправності оскаржуваної постанови позивач покликається на відсутність доказів наявності вчинення ним правопорушення.
Однак, наведені позивачем доводи, зокрема щодо відсутності доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, спростовуються відеозаписом, якими зафіксовано факт порушення позивачем  Правил дорожнього руху.
Щодо правомірності врахування згаданого доказу, наданого відповідачем на розгляд суду, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію»(далі - Закон №580-VIII) передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.
Згідно ст.31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.
Відповідно до положень статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Судом встановлено, що відповідачем було встановлено всі фактичні дані справи, у повному обсязі досліджені обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, як це передбачено  ст. 252 КУпАП, при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачених ч.2 ст.122 КУпАП, а доводами позивача не спростовуються висновки інспектора.
Слід зазначити, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, розмір штрафу відповідає санкції ч.2 ст.122 КУпАП.
Водночас, судом встановлено, що у постанові серії ЕАН №3691835 від 21.01.2021 місце вчинення правопорушення особою, що притягується до адміністративної відповідальності, зазначено із помилковим зазначенням найменування вулиці, а саме вказано попередню (до зміни) назву вулиці, що вказує на допущення інспектором описки в оскаржуваній постанові.
Однак, допущена інспектором у постанові описка (невідповідність) не свідчить про відсутність події такого адміністративного правопорушення та не може бути самостійною підставою для звільнення позивача від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19 липня 2019 року (справа № 276/1186/16-а), а відповідно до ч.5  ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України  при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Доказів упередженості відповідача щодо позивача перед судом не доведено. Підстав для сумніву щодо об`єктивності відповідача щодо позивача не вказано.
Слід також наголосити, що вимоги позивача, заявлені у позові, про визнання дій відповідача такими, в яких є ознаки ст. 366 КК України, не узгоджуються із повноваженнями суду, передбаченими процесуальним законом, за наслідком розгляду адміністративним судом справ справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини першоїстатті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями  242, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11 червня 2021 року у справі № 348/197/21 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	І. В. Глушко 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	В. Я. Макарик