ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України

25 серпня 2021 року
м. Харків

справа № 615/1009/20
провадження № 22-ц/818/1799/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук  Н.П. ,
суддів: Котелевець А.В., Кругової С.С.
за участю секретаря судового засідання : Гармаш К.В.

Учасники справи:
позивач : Дергачівська місцева прокуратура Харківської області,
відповідач: ОСОБА_1 , Головне управління Держгеокадастру в Харківській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру в Харківській області про визнання наказів незаконними, договорів оренди землі недійсними, скасування їх реєстрації, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Валківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2020 року, ухвалене суддею Токмаковою А.П., в залі суді в м. Валки,

В С Т А Н О В И В : 

У вересні 2020 року керівник Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог, посилаючись на положення ст.131-1 Конституції України, ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», ч.2 ст.45 ЦПК України, вказує на те, що прокурор, який в межах визначених законом повноважень звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Враховуючи п.п.13 п.4 Положення про ГУ Держгеокадастру у Харківській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії картографії та кадастру від 03.03.2015 року №21, прокурор вважає, що відповідачем у справі повинен виступати саме ГУ Держгеокадастру, яке відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в визначених ЗК України межах на території Харківської області.

Разом з тим, у спірних правовідносинах відсутній орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у відповідності до ст.122 ЗК України орган, тому, звертаючись із даним позовом до суду, прокурор набуває статусу позивача.

Зазначив, що пред`являючи позов у даному випадку, прокурор виходить саме з необхідності вирішення проблем суспільного значення, існування яких виправдовує застосування механізму повернення спірної землі у відання держави. Про наявність суспільної проблеми свідчить той факт, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення були незаконно надані в оренду для ведення фермерського господарства.

Наполягає, що звернення до суду в цих спірних правовідносинах спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про повернення у відання держави земельних ділянок, з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власників.

В ході дослідження правомірності передачі в оренду земельних ділянок, розташованих на території Валківського району, Валківським відділом Дергачівської місцевої прокуратури встановлено, що наказами ГУ Держземагенства у Харківській області №№3046-СГ, 3048-СГ, 3049-СГ від 12.11.2014 року ОСОБА_1 надано в оренду 8 земельних ділянок площею 122,0832 га (10,9548 га, 16,1716 га, 30,8187 га, 7,1783 га, 7,2636 га, 19,8666 га, 8,3963 га та 21,4333 га), кадастрові номери 6321282000:02:000:0335, 6321282000:02:000:0333, 6321255400:03:000:0799,6321255400:03:000:0798,6321285000:01:000:0649,6321285000:01:000:0650, 6321285000:01:000:0648, 6321285000:01:000:0644, розташованих за межами населених пунктів на території Гонтово-Ярської, Новомерчинської сільських рад та Ков`язької селищної ради Валківського району Харківської області.

На виконання зазначених наказів між ГУ Держгеокадастру та ОСОБА_1 22.12.2014 року укладено договори оренди вказаних земельних ділянок, строком на 49 років, які зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В подальшому 29.01.2015 року ОСОБА_1 одноособово створив фермерське господарство «Агрофортуна», основним видом діяльності якого визначено – вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Не дивлячись на це, наказом ГУ Держгеокадастру від 27.09.2016 року №10179-СГ затверджено документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку №6321255400:01:000:0712, площею 34,4280 га, із земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, розташованих за межами населеного пункту на території Ков`язької селищної ради Валківського району Харківської області.

На виконання зазначеного наказу між ГУ Держгеокадастру та ОСОБА_1 05.10.2016 року укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 7 років, який зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.10.2016 року за №16826476.

Відповідно до п.2 вищевказаного договору оренди земельної ділянки, в оренду передаються земельні ділянки державної власності, землі сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя (рілля). Земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства (п. 14). Цільове призначення земель – землі сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя (рілля).

ОСОБА_1 після укладення спірного договору оренди земельної ділянки з ГУ Держгеокадастру, не створив фермерське господарство, як це вимагає Закон.

Враховуючи вимоги ст.ст.1,5,7,8 ЗУ «Про фермерське господарство», ст.ст.124,134 ЗК України, на думку прокурора, звертаючись до ГУ Держгеокадастру із заявою про отримання земельної ділянки, ОСОБА_1 не мав на меті створювати нове фермерське господарство, а розширити земельний банк вже існуючого фермерського господарства «Агрофортуна», засновником та кінцевим бенефіціарним власником якого він виступає, при цьому без проведення земельних торгів, як того вимагає Закон, оскільки у вказаного фермерського господарства вже перебували земельні ділянки, які належали ОСОБА_1 на праві оренди.

Крім того, вивченням наданих ГУ Держгеокадастру матеріалів щодо наявності підстав для надання ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки, прокурором встановлено ряд істотних порушень, зокрема, ст.ст.116,118,121,123,134 ЗК України, ст.ст.7,12 ЗУ «Про фермерське господарство» що в свою чергу також мають наслідком необхідність визнання незаконним і скасування наказу та недійсним спірного договору, а як наслідок – похідного від нього договору земельної ділянки.

В порушення вимог ст.7 ЗУ «Про фермерське господарство» ОСОБА_1 належним чином не обґрунтував розміру земельної ділянки з урахуванням можливості її обробітку. Тобто, майбутній фермер для отримання земельної ділянки великої площі не довів, що новостворене фермерське господарство матиме змогу самостійно, силою та працею членів фермерського господарства, обробляти отриману у користування землю, чи має він власну техніку для обробітку землі, ресурси для оренди сільськогосподарської техніки, а також досвід для ефективного обробітку землі.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про надання йому в оренду земельної ділянки, ГУ Держгеокадастру не провело належну перевірку та не пересвідчилося в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду, виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельній ділянці.

Крім того, ОСОБА_1 при зверненні із заявами про надання в оренду земельної ділянки не підтвердив наявність в нього необхідної матеріально-технічної бази для обробітку такої площі землі (найманих працівників, сільськогосподарської техніки тощо).

З цих підстав прокурор вважає, що наказ ГУ Дежгеокадастру щодо передачі в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства необхідно визнати незаконним та скасувати як такий, що виданий в порушення ст.7 ЗУ «Про фермерське господарство».

Враховуючи, що наказ ГУ Дежргеокадастру визнається незаконним, укладений на підставі нього договір оренди землі має бути визнаний недійсним зі внесенням запису про скасуванням його державної реєстрації у відповідності до ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

В обґрунтування правової позиції щодо строків позовної давності прокурор вказує, що лист від ГУ Держгеокадастру разом з копіями документів щодо виділення земельних ділянок ОСОБА_1 у користування надійшов до Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області лише 29.11.2017 року, після чого прокурор довідався про порушення інтересів держави у вказаній сфері суспільних відносин, що полягає в ігноруванні сторонами договору встановленого на законодавчому рівні порядку розпорядження земельною ділянкою в силу прагнення отримати земельну ділянку за спрощеною, пільговою процедурою без проведення земельних торгів, що спричинило шкоду фінансовим інтересам держави у вигляді ненадходження коштів до бюджету.

За таких обставин, строк позовної давності для реалізації права прокурора на звернення до суду з позовом на захист інтересів держави за даним фактом закінчується 29.11.2020 року, тому позов, на думку прокурора, подано з дотриманням вимог ст.257 ЦПК України.

У зв`язку із чим просив суд визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Харківській області №10179-СГ від 27.09.2016 року про затвердження документації із землеустрою та надання ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки з кадастровим номером 6321255400:01:000:0712, площею 34,4280 га, із земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, розташованих за межами населеного пункту на території Ков`язької селищної ради Валківського району Харківської області; визнати недійсним договору оренди земельної ділянки від 05.10.2016 року, укладений між ГУ Держземагенства у Харківській області та ОСОБА_1 про передачу в оренду земельної ділянки, площею 34,4280 га (кадастровий номер 6321255400:01:000:0712), розташованої за межами населеного пункту на території Ков`язької селищної ради Валківського району Харківської області та скасування його державної реєстрації; зобов`язати ОСОБА_1 повернути ГУ Держгеокадастру у Харківській області земельну ділянку, площею 34,4280 га (кадастровий номер 6321255400:01:000:0712), розташовану за межами населених пунктів на території Ков`язької селищної ради Валківського району Харківської області, шляхом укладення акту прийому-передачі.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2020 року – позов керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області – задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держземагенства у Харківській області 10179-СГ від 27.09.2016 року про затвердження документації із землеустрою та надання ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки з кадастровим номером 6321255400:01:000:0712 площею 34,4280 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства розташованих за межами населеного пункту на території Ков`язької селищної ради Валківського району Харківської області.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 05.10.2016 року, укладений між Головним управлінням Держземагенства у Харківській області та ОСОБА_1 про передачу в оренду земельної ділянки, площею 34,4280 га (кадастровий номер 6321255400:01:000:0712), розташованої за межами населеного пункту на території Ков`язької селищної ради Валківського району Харківської області та скасувати його державну реєстрацію.

Зобов`язано ОСОБА_1 повернути Головному управлінню Держгеокадастру у Харківській області земельну ділянку, площею 34,4280 га (кадастровий номер 6321255400:01:000:0712), розташовану за межами населених пунктів на території Ков`язької селищної ради Валківського району Харківської області, шляхом укладення акту прийому-передачі.

Вирішено питання про розподіл судових витрат. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. 

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не розглянув належним чином заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження, що призвело до неналежного неповного з`ясування обставин, що мають ключове значення для справи, а також до того, що по суті не було розглянуто жодну із заяв відповідача про застосування строків позовної давності, про повернення позовної заяви, відзив по суті. Вказує, що звернення прокурора як позивача у цій справі по суті є безпідставним та не відповідає чинному законодавству України. Прокурор не навів доводів того, що звернення до суду має на меті охорону земель, оскільки мова не йдеться ані про нераціональне використання земель, ані про шкідливий вплив на землю чи порушення особливого його призначення. Тобто, прокурор не навів доказів існування спору, права держави або суспільства в даному випадку не порушується, тому до суду звернулася неналежна особа. Вказує, що позовна заява не містить жодної конкретизації того, в чому полягає перевищення зазначеної в ст. 121 ЗК України норми, не вказано конкретних розмірів, а також розрахунків перевищення вказаної норми. Крім іншого, в позовній заяві прокурор посилається на те, що ОСОБА_1 є засновником та власником фермерського господарства «Агрофортуна», в якому також виділені земельні ділянки. Позовна заява не містить доказів того, що використання спірної земельної ділянки порушує встановлені ст. 121 ЗК України норми, з урахуванням що ОСОБА_1 має фермерське господарство. Також вказує, що прокурор посилається на ст. 216 ЦК України щодо застосування двосторонньої реституції. Проте в позовних вимогах в порушення правил подвійної реституції, прокурор вимагає лише повернення земельної ділянки, вимоги про повернення орендної плати та витрат по догляду за земельною ділянкою не ставиться. Посилається на те, що прокурор, який не є стороною оспорюваного правочину, не має права визнавати його недійсним у відповідності до ч. 3 ст. 215 ЦК України. Отже суд першої інстанції поклав в основу оскаржуваного рішення необґрунтовані та хибні твердження прокурора щодо порушення ОСОБА_1 земельного законодавства України через неправильне тлумачення земельного законодавства, яке на момент виникнення спору змінювалося. Також вказує на те, що в порушенням норм процесуального законодавства судом першої інстанції не було розглянуто заяву про застосування строків позовної давності.

Представник ГУ Держгеокадастр у Харківській області надав до суду відзив на апеляційну скаргу, яким підтримав доводи скарги та просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Керівник Дергачівскьої прокуратури надав до суду відзив на апеляційну скаргу та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін. Відзив мотивований тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та таким доводам була надана оцінка в суді першої інстанції. 

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 було порушено передбачена ЗК України процедура отримання у користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення (для ведення фермерського господарства) кадастровий номер 6321255400:01:000:0712, загальною площею 34,4280 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Ков`язької селищної ради Валківського району Харківської області.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції. 

Судом першої інстанції встановлено, що наказами ГУ Держземагенства у Харківській області №№3046-СГ, 3048-СГ, 3049-СГ від 12.11.2014 року ОСОБА_1 надано в оренду 8 земельних ділянок загальною площею 122,0832 га (10,9548 га, 16,1716 га, 30,8187 га, 7,1783 га, 7,2636 га, 19,8666 га, 8,3963 га та 21,4333 га), кадастрові номери 6321282000:02:000:0335, 6321282000:02:000:0333,6321255400:03:000:0799,6321255400:03:000:0798,6321285000:01:000:0649,6321285000:01:000:0650,6321285000:01:000:0648, 6321285000:01:000:0644, які розташовані за межами населених пунктів на території Гонтово-Ярської, Новомерчинської сільських рад та Ков`язької селищної ради Валківського району Харківської області.
Згідно наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області №10179-СГ від 27.09.2016 року, затверджено документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку №6321255400:01:000:0712, площею 34,4280 га, із земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, розташованих за межами населеного пункту на території Ков`язької селищної ради Валківського району Харківської області.

На виконання зазначеного наказу між ГУ Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_1 05.10.2016 року укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 7 років, який зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.10.2016 року за №16826476.

Відповідно до п.2 вказаного договору, в оренду передається земельна ділянка державної власності з кадастровим номером №6321255400:01:000:0712, площею 34,4280 га, землі сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя (рілля). Земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства (п.14). Цільове призначення земельної ділянки – землі сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя (рілля).

В п.5 Договору зазначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки складає 1 272 826,57 грн.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадським формувань №1006893248 від 13.07.2020 року, ОСОБА_1 є засновником та кінцевим бенефіціарним власником селянського (фермерського) господарства «Агрофортуна».

Відповідно до ст.131-1 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Статтею 23 ЗУ «Про прокуратуру» передбачено, що підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ст.188 ЗК України державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснюється відповідно до закону.

Згідно статті 5 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» встановлено, що здійснення державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності покладено на центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. 

Таким центральним органом виконавчої влади відповідно до Постанови КМУ №15 від 14.01.2015 року зі змінами і доповненнями внесеними Постановами КМУ №482 від 22.07.2016 року та №917 від 23.11.2016 року «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальні органи.

Відповідно до п.5-1 зазначеної Постанови КМУ посадові особи Держгеокадастру та його територіальних органів, які є державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, в межах своїх повноважень мають право звертатися до суду лише з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Тобто, Держгеокадастр та його територіальні органи законодавець не наділив повноваженнями щодо звернення до суду з позовами про визнання недійсними наказів щодо розпорядження землями, договорів оренди землі, скасування записів про державну реєстрацію права на земельну ділянку та витребування з незаконного володіння земельних ділянок.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що чинним законодавством не визначено орган, уповноважений державою здійснювати функції контролю за використанням та охороною земель з повноваження щодо звернення до суду з позовом про повернення земельних ділянок, наданих з порушенням закону, прокурор пред`являє цей позов в інтересах держави як самостійний позивач, тобто захистив публічний інтерес.

Таким чином, прокурор звернувся до суду з позовом самостійно в інтересах держави, виступаючи за процесуальним статусом позивачем у даній справі, що узгоджується з вимогами процесуального закону, наведені з цього приводу доводи скарги є безпідставними, а наведена у скарзі практика касаційного суду не релевантною за підставами представництва прокурором.

Ст.152 ЗК України визначено, що одним із способів захисту прав на земельні ділянки є визнання недійсним рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Згідно з ч.1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

За змістом ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст.122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених ч.ч.2,3 ст.134 цього Кодексу.

Однак до такого випадку згадані норми ч.ч.2, 3 ст. 134 ЗК України даний спір не належить.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 під час звернення до ГУ Держгеокадастру у Харківській області із заявою про отримання земельної ділянки, кадастровий номер 6321255400:01:000:0712, площею 34,4280 га, із земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Ков`язької селищної ради Валківського району Харківської області вже був засновником та керівником (головою) Фермерського господарства «Агрофортуна» та відповідно займався фермерським господарством.

Можливість передачі земельних ділянок державної та комунальної форми власності для ведення фермерського господарства юридичним особам, тобто після створення громадянином фермерського господарства та його державної реєстрації відповідно до вимог ст.8 ЗУ «Про фермерське господарство», без проведення земельних торгів, згаданими нормами ЗК України не передбачена.

Отже, оскільки судом встановлено факт порушення передбаченої ЗК України процедури отримання ОСОБА_1 у користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення (для ведення фермерського господарства) кадастровий номер 6321255400:01:000:0712, площею 34,4280 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Ков`язької селищної ради Валківського району Харківської області, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України підстав для визнання недійсними та скасування наказу ГУ Держземагенства у Харківській області №10179-СГ від 27.09.2016 року, такий висновок відповідає обставинам справи та згаданим нормам права і доводами скарги не спростовується.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що підставою для виникнення права оренди у ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер 6321255400:01:000:0712, площею 34,4280 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Ков`язької селищної ради Валківського району Харківської області є вказаний наказ ГУ Держземагенства у Харківській області, який з огляду на порушення законного порядку надання земельної ділянки фермеру поза конкурсною процедурою є недійсним з цих же правових підстав.

Отже, у зв`язку із незаконністю вищевказаного наказу ГУ Держземагенства у Харківській області, договір оренди земельної ділянки від 05.10.2016 року є таким, що укладений з порушенням зазначених положень закону, що може мати наслідком визнання їх недійсними на підставі ч.1 ст.203, ст.215 ЦК України, з подальшим скасуванням всіх реєстраційних дій стосовно земельної ділянки, яка є предметом оренди та її повернення у державну власність.

Позовна давність у відповідності до ст. 256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи наведені правові норми, суд не вбачає жодних правових підстав для застосування позовної давності, оскільки обчислення строків позовної давності починається з 29.11.2017 року, тобто з моменту отримання Дергачівською місцевою прокуратурою Харківської області листа ГУ Держгеокадастру. Позивач же звернувся до суду з позовом 04.09.2020 року, тобто до спливу строку позовної давності.

Відповідно до Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» прокуратура з 25 жовтня 2014 року втратила право здійснювати функцію загального нагляду, а відомості щодо порушення публічних інтересів прокурор має можливість отримати лише в межах нагляду за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство, ст. 25 згаданого Закону України «Про прокуратуру».

Як встановлено судом Лист від ГУ Держгеокадастру разом з копіями документів щодо виділення земельних ділянок ОСОБА_1 у користування надійшов до Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області лише 29.11.2017 року, після чого прокурор довідався про порушення інтересів держави у вказаній сфері суспільних відносин, що полягає в ігноруванні сторонами договору встановленого на законодавчому рівні порядку розпорядження земельною ділянкою в силу прагнення отримати земельну ділянку за спрощеною, пільговою процедурою без проведення земельних торгів, що спричинило шкоду фінансовим інтересам держави у вигляді ненадходження коштів до бюджету.

При цьому згідно Положення «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого Постановою КМ України від 14 січня 2015 року № 15 Головного управління Держгеокадастру в Харківській області не має право звертатися до суду з таким позовом в інтересах держави. Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що прокурор у даному випадку є самостійним позивачем на захист публічних інтересів, які полягають у створенні конкурентного економічного середовища та найбільш ефективного орендаря земельних ділянок, які перебувають у віданні державних органів (у даному випадку - Головного управління Держгеокадастру в Харківській області) та згідно ст. 13 Конституції України є об`єктами права власності Українського народу.

Колегія суддів погоджується з тим, що лише з отриманням згаданого листа прокурор дізнався про порушення закону щодо неконкурентного надання в оренду земельної ділянки, і тому відповідно до вищевказаної норми ч. 1 ст. 261 ЦК України трирічний строк позовної давності, який почав спливати з 30.11.2017 на день звернення до суду з цим позовом ще не сплив і тому порушене право власності народу України на землю має бути захищено судом. При цьому відповідач не позбавлений права отримати спірну земельну ділянку відповідно до передбаченої у ЗК України конкурсної процедури.

Такий порядок втручання у право оренди відповідає закону, є пропорційним та відповідає суспільним інтересам.

При цьому посилання суду першої інстанції на порушення ст.ст. 7, 8 Закону України «Про фермерське господарство» та відповідну постанову касаційного суду є зайвим та помилковим, оскільки на день виникнення спірних правовідносин вказані норми Закону України мали іншу редакцію, і доводи скарги в цій частині знайшли своє підтвердження. Однак, у даному випадку відбулося порушення конкурсного порядку надання земельної ділянки в оренду, що є достатньою підставою для задоволення позову і тому таке порушення норм матеріального права є формальним і таким, що не вплинуло на остаточну законність та обґрунтованість оскарженого рішення суду.

Враховуючи викладене, судом відповідно до наявних у справі доказів правильно встановлено факт порушення передбаченої ЗК України процедури отримання ОСОБА_1 у користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення (для ведення фермерського господарства) кадастровий номер 6321255400:01:000:0712, площею 34,4280 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Ков`язької селищної ради Валківського району Харківської області, позовна вимога про визнання недійсними та скасування наказу ГУ Держземагенства у Харківській області №10179-СГ від 27.09.2016 року є обґрунтованою та такою, що відповідає обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що прокурор, який не є стороною оспорюваного правочину, не має права визнавати його недійсним у відповідності до ч.3 ст.215 ЦК України, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.

Правовою підставою для виникнення права оренди у ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер 6321255400:01:000:0712, площею 34,4280 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Ков`язької селищної ради Валківського району Харківської області є відповідний наказ ГУ Держземагенства у Харківській області.

У відповідності до ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо наказ ГУ Дежргеокадастру визнається незаконним, укладений на підставі нього договір оренди землі має бути визнаний недійсним зі внесенням запису про скасуванням його державної реєстрації.

У зв`язку з незаконністю вищевказаного наказу ГУ Держземагенства у Харківській області, договір оренди земельної ділянки від 05.10.2016 року є такими, що укладений з порушенням зазначених положень закону, що має наслідком визнання їх недійсними на підставі ч.1 ст.203, ст.215 ЦК України, з подальшим скасуванням всіх реєстраційних дій стосовно земельної ділянки, яка є предметом оренди та її повернення у державну власність.

Згідно із ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950р. кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Інтереси суспільства для втручання у захищене вказаними гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції право на мирне володіння майном (у даному випадку у вигляді легітимних очікувань орендаря на отримання орендної плати) у даній справі полягають у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання надання земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка перебуває у державній власності, в оренду, а також у отриманні до національного бюджету коштів від передбаченого для таких загальних випадків земельного аукціону, що не відбулося внаслідок дій відповідача, які свідомо діяли у своїх приватних інтересах з використанням спрощеного порядку отримання земельної ділянки, передбаченого у ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство».
Таким чином, недобросовісна поведінка відповідачів, які з позиції стороннього добросовісного спостерігача внаслідок надання земельної ділянки поза конкурсної процедури об`єктивно діяли всупереч згаданим інтересам суспільства щодо конкурентного та ефективного господарювання на землі і тому повернення земельних ділянок до держави є пропорційним втручанням у захищене ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції право на мирне володіння майном у формі легітимних очікувань відповідачів на отримання доходу від використання земельних ділянок.

ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надав докази створення Фермерського господарства «Агрофортуна 2021».

Зазначені доводи не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення на час його ухвалення.

Так, матеріалами справи підтверджено, що зазначене Фермерське господарство «Агрофортуна 2021» було створено згідно рішення засновника 22.03.2021 року, в Єдиному Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано 23.03.2021 року.

Отже, зазначені дії ОСОБА_1 вчинив після ухвалення рішення судом першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія доходить висновку, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав до його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384  ЦПК України,   суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2020 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий –                                 Н.П.Пилипчук 

Судді –                                 А.В. Котелевець 

С.С. Кругова