Ухвала
іменем України 
03 серпня 2021 року
м. Київ
справа № 494/421/18
провадження № 51-3743ск21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 08 липня 2021 року щодо нього,
встановив:
За вироком Іванівського районного суду Одеської області від 02 квітня 2021 року  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Строк покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з моменту затримання –                        з 16 лютого 2018 року року. 
 
На підставі частини 5 статті 72 КК ОСОБА_4 в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 16 лютого 2018 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Крім того, цим вироком засуджено ОСОБА_5 , щодо якого судові рішення в касаційному порядку також оскаржуються.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08 липня 2021 року вирок Іванівського районного суду Одеської області від 02 квітня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з вказаною ухвалою апеляційного суду. 
Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
 
Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:  істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості  кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Зокрема, засуджений вказує на порушення вимог Закону органами досудового розслідування, на які, на його думку, не звернули уваги суди першої та апеляційної інстанцій при постановленні рішень, однак не вказує на їх недопустимість та не зазначає їх вплив на незаконність судових рішень.
До того ж, зміст касаційної скарги засудженого зводиться до незаконності обвинувального акту, тоді як предметом розгляду суду касаційної інстанції є судові рішення прийняті у кримінальному провадженні.
Тобто, засуджений у касаційній скарзі має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на його думку, допущено судом апеляційної інстанції при його постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.
 
Крім того, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення;
 - скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
 - скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
 - змінити судове рішення.
Водночас, у касаційній скарзі засуджений просить скасувати рішення апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Однак такі вимоги викладені не у відповідності до положень статті 436 КПК. 
Також, засуджений в мотивувальній частині касаційної скарги, висловлюючи незгоду з вироком апеляційного суду, не звернув уваги на те, що апеляційним судом постановлено рішення щодо нього у формі ухвали.
До того ж, касаційну скаргу засудженого адресовано до Верховного Суду України, тоді як відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України                     від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») судом касаційної інстанції є Верховний Суд. 
Таким чином, недодержання засудженим вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху. 
 
З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд           
 
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 08 липня 2021 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали. 
 
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                        ОСОБА_3