ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2021 року                                                                 м. Одеса
Єдиний унікальний номер справи № 522/10137/19
Апеляційне провадження № 22-ц/813/6879/21
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого- Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач), 
суддів -Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря Хухрова С.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Дьогтєва Сергія Гелійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 22 січня 2021 року, постановленого під головуванням судді Домусчі Л.В.,
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Різой Н.В., про зміну договору між батьками про сплату аліментів на утримання дитини (а.с.3-6).
Позовна заява мотивована тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2007 року по 31 жовтня 2018 року , в якому ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 .
Зазначав, що 20 грудня 2017 року він з відповідачкою уклав договір про сплату аліментів на утримання сина, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Різой Н.В. (а.с.18-20).
За вказаним договором він, зокрема, зобов`язаний щомісяця сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 13 942 грн., що еквівалентно 500 доларам США, починаючи з 01 квітня 2018 року до досягнення ним повноліття.
Також цим договором визначений порядок його участі у вихованні дитини, визначений порядок та строки спілкування батька з дитиною.
Вказував, що останнім часом відбулись істотні зміни обставин, якими він керувався при укладенні цього договору, що значно змінився його майновий стан, оскільки він не працює, з 28 травня 2019 року перебуває на обліку в Одеському міському центрі зайнятості, не має стабільного достойного доходу, проживає разом із батьками пенсіонерами, які також потребують матеріальної допомоги, а тому не може виконувати в повній мірі договір про сплату аліментів в зазначеному розмірі аліментів на утримання сина.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив змінити договір від 20 грудня 2017 року про сплату аліментів на утримання дитини шляхом розірвання його в частині визначення розміру, строків та порядку виплати аліментів на утримання дитини, які передбачені в п.п.1-8,12,14,18 договору, та залишити договір чинним в частині визначення порядку його (батька) участі у вихованні сина, які встановлені пунктами 9-11,13 (а.с.3-6).
Відповідачка позовні вимоги не визнала, просила у позові відмовити з тих підстав, що відповідач, продовжує працювати моряком, ходити у закордонні рейси, та має змогу сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини у визначеному договором розмірі. 
Третя особа приватний нотаріус Різой Н.В. свого ставлення до позовних вимог не висловила та просила розглядати справу у її відсутність. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 січня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (а.с.197-201).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання договору в частині визначення розміру, строків та порядку виплати аліментів на утримання дитини, які передбачені в п.п.1-8,12,14,18 договору, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами погіршення свого майнового стану.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги та відзиву на неї
В апеляційній скарзі адвокат Дьогтєв С.Г. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та задовольнити позовні вимоги (а.с.203-205).
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції помилково оцінив наявні у справі докази, які підтверджують істотну зміну матеріального становища позивач, який на даний момент позбавлений можливості виконувати умови договору в частині сплати аліментів у визначеному ним розмірі.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачки адвокат Клименко О.В. просить у задоволенні скарги відмовити за безпідставністю її доводів та залишити рішення суду першої інстанції без змін (а.с.251-261). 

Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.  

Встановлені судами фактичні обставини справи
Встановлено, що від спільного шлюбу ОСОБА_1  та ОСОБА_2  мають спільного сина -  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14 липня 2012 року (а.с.17). 
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2010 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом із матір`ю (а.с.9).
До розірвання шлюбу, 20 грудня 2017 року, сторони уклали договір між батьками про сплату аліментів на утримання дитини (далі - договір), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Різой Н.В. (реєстраційний номер №900), згідно якого сторони, зокрема, в п.п.1-8, 12,14,18 визначили розмір, строки та порядок виплати аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.18-20).
Відповідно до п.3договору аліменти сплачуються платником ОСОБА_1 щомісяця у вигляді грошової суми, розмір якої за домовленістю сторін дорівнює 13 942 грн., що за домовленістю сторін, сторони вважають як еквівалент за курсом НБУ на дату підписання договору 500 доларам США.
Згідно п.4 договору виплата аліментів здійснюється  ОСОБА_1 щомісячно, не пізніше 10 числа поточного місяця за поточний місяць. Сплата аліментних платежів починається з 01 квітня 2018 року.
Відповідно з п.15 договору сторони визначили, що спори, які виникають у процесі виконання договору та розбіжності в тлумаченні окремих положень договору, вирішуються його сторонами шляхом переговорів, а у разі не досягнення згоди - у судовому порядку відповідно до чинного законодавства.
Пунктом 17 договору встановлено, що одностороння відмова від виконання договору або одностороння зміна його умов не допускається. При відсутності домовленості між сторонами питання зміни або розірвання договору вирішується в судовому порядку. 
Згідно п.23 договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення та діє до моменту виконання сторонами всіх зобов`язань за цим договором (ст.180, 199 Сімейного кодексу України). 
Відповідно до п.27 договору він є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення та діє до моменту досягнення дитиною повноліття. 
Встановлено, що 02 червня 2019 року позивач надіслав відповідачі письмову пропозицію щодо розірвання договору, посилаючись на значне погіршенням свого матеріального стану, без наведення обґрунтування в чому воно полягає, яка залишена ОСОБА_2 без будь-якого реагування (а.с.31).
Через 10 днів, 12 червня 2019 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із наведеним вище позовом (а.с.3-6). 
Згідно довідки Одеського міського центру зайнятості (далі - Одеський МЦЗ) від 11 січня 2020 року №69/17/03 ОСОБА_1 перебуває на обліку як шукаючий роботу в Одеському МЦЗ з 27 травня 2019 року по теперішній час. Заяви про надання статусу безробітного до центру зайнятості не подавав (а.с.71),.
Зазначене також підтверджується листом Одеського МЦЗ від 16 червня 2020 року, згідно якої також зазначено, що 28 травня 2019 року з ОСОБА_1 було проведено консультацію та видано направлення на працевлаштування до «Науково-виробничого підприємства «Екоресурс» на посаду «менеджер (управитель)». Направлення не було відпрацьовано (а.с.141).
Відповідно довідки форми ОК-5, форми ОК-7, та додатку №9 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про ОСОБА_1 , як найманого працівника за період із 28 травня 2019 року по 29 лютого 2020 року (а.с.105-108),.
Із довідки Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (далі - ГУ ДПС в Одеській області) від 19 червня 2020 року видно, що ОСОБА_1 перебуває на обліку як ФОП з 31 липня 2017 року; стан платника - припинено, але не знято з обліку. Дата проведення державної реєстрації припинення - 06 вересня 2018 року (а.с.150),.
Згідно довідки ГУ ДПС в Одеській області від 08 квітня 2020 року за період із 29 травня 2019 року по 28 січня 2020 року ОСОБА_1 не знаходився на обліку як фізична особа-підприємець, податок на доходи з фізичних осіб та військовий збір не сплачував (а.с.128). 
Відповідно листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної Служби України від 20 травня 2020 року позивач в період з 01 січня 2019 по 19 травня 2020 року двічі в`їжджав в Україну (15 квітня та 10 грудня 2019 року) та двічі виїжджав за кордон України (03 серпня 2019 року та 05 лютого 2020 року) а.с.155.
Із матеріалів справи також вбачається, що батьки позивача є пенсіонерами за віком (а.с.11,23,24,26,27).
Позивачем не надано жодних доказів про свої доходи, як до, так і після укладення договору про сплату аліментів від 20 грудня 2017 року.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права
Відповідно до положень ч.1 ст.189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. 
Згідно із ст. 8СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.
Відповідно до ч.1ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ними цілей. Проте у ході виконання договору можуть виявитися обставини, які хоча і не були враховані сторонами при укладенні договору, але можуть істотно впливати на інтереси однієї чи обох сторін. Саме на ці випадки розраховані правила ст. 652 ЦК України, які допускають можливість зміни або розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин.
Застосування цієї статті є відображенням дії у договірних правовідносинах справедливості, добросовісності, розумності як загальних засад цивільного судочинства з огляду на ті обставини, що на стабільність договірних відносин можуть вплинути непередбачувані фактори, що істотно порушують баланс інтересів сторін та суттєво знижують очікуваний результат для кожної зі сторін договору.
За загальним правилом зміна обставин вважається істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. У разі істотної зміни обставин, якими керувалися сторони при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання (ч.1 ст.652 ЦК України).
Стороні, що вимагає зміни або припинення спірного договору про сплату аліментів, при неотриманні згоди іншої сторони надано право звернутися до суду з позовом про зміну або розірвання договору.
Аналогічна норма міститься й в ст.192 СК України, якою встановлено, що розмір аліментів визначений рішенням суду або за домовленістю сторін, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках передбачених цим Кодексом.
Встановлено, що 02 червня 2019 року позивач надіслав відповідачі письмову пропозицію щодо розірвання договору, посилаючись на значне погіршенням свого матеріального стану, без наведення обґрунтування в чому воно полягає, яка залишена ОСОБА_2 без будь-якого реагування (а.с.31).
Через 10 днів, 12 червня 2019 року, ОСОБА_1 звернувся із наведеним вище позовом до суду (а.с.3-6).
Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях 
Разом з тим, на підтвердження зміни свого матеріального стану, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України,  ОСОБА_1 не надав належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів.
Так, посилаючись на те, що його матеріальний стан значно погіршився, ОСОБА_1 не надав суду докази щодо розміру своїх доходів та його матеріального стану як до, так і після укладення договору про сплату аліментів.
Надана представником позивача довідка Одеського МЦЗ від 11 січня 2020 року про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку як шукаючий роботу з 27 травня 2019 року по теперішній час, що він заяви про надання статусу безробітного до центру зайнятості не подавав, а також витребувані судом дані про відсутність доходів у позивача в України самі по собі не можуть свідчити про суттєве погіршення матеріального становища позивача.
Так, згідно доводам відповідачки  ОСОБА_1 до та після укладення договору про сплату аліментів продовжує працювати моряком, ходити у закордонні рейси, та має змогу сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини у визначеному договором розмірі. 
Вказане об`єктивно підтверджується листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної Служби України від 20 травня 2020 року згідно якого позивач в період з 01 січня 2019 по 19 травня 2020 року двічі в`їжджав в Україну (15 квітня та 10 грудня 2019 року) та двічі виїжджав за кордон України (03 серпня 2019 року та 05 лютого 2020 року) а.с.155. 
Тобто, на дату видачі даного листа (20 травня 2020 року), ОСОБА_1 також перебував за кордоном.
Таким чином, лише протягом 1 року та 5 місяців  ОСОБА_1 перебував за межами України більше 7 місяців.
Крім того, апеляційний суд бере до уваги, що ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 05 березня 2020 року про витребування доказів, крім іншого, зобов`язано ОСОБА_1  надати для огляду в судовому засіданні оригінал паспорту моряка (а.с.97-99).
У порушення вимог ст.84 ЦПК України позивач ухилився від надання суду вказаного документа.
Не беруться до уваги й доводи позивача про те, що його батьки є пенсіонерами та потребують матеріальної допомоги з таких підстав.
Згідно змісту позовної заяви мати позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стала пенсіонеркою у 2016 році.
Таким чином, добровільно укладаючи договір про сплату аліментів від 20 грудня 2017 року, позивачу ОСОБА_1 було відомо про те, що його мати є пенсіонеркою.
Крім того, позивач не надав суду докази про розмір пенсії своїх батьків, а також дані про те, що інших дітей у них немає. 
Ураховуючи наведене, у зв`язку із неможливістю порівняти матеріальний стан платника аліментів, як до, так і після укладення договору про сплату аліментів, за відсутності відповідних відомостей у матеріалах справи та ненаданням позивачем доказів на підтвердження вказаного, висновок суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог є правильним.
Звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.
Частиною 1ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
ОСОБА_1 , який вважав, що його права порушуються умовами укладеного договору, звернувся до суду з вимогою про розірвання договору в частині визначення розміру, строків та порядку виплати аліментів на утримання дитини (а.с.3-6).
Таким чином, позивач просив звільнити його від сплати аліментів на утримання малолітньої дитини. 
Вимоги про зменшення розміру аліментів, визначених договором,  ОСОБА_1  не заявлялися (а.с.3-6).
За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції вправі був частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 шляхом зменшення розміру аліментів, визначених оскаржуваним договором, з огляду на диспозитивність цивільного судочинства та наведених вище мотивів про недоведеність позовних вимог,є безпідставними.
Керуючись ст.ст.368,374, 375 ,381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Дьогтєва Сергія Гелійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 01 вересня 2021 року.

Головуючий   

Судді: