ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/3973/20  Номер провадження 22-ц/814/1612/21	Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О. С.  Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді: Абрамова П.С.
Суддів: Бондаревської С.М., Пилипчук Л.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи 
апеляційну  скаргу представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Хорошун Оксани Володимирівни
на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 березня 2021 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції
У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, що призначені до стягнення з нього за рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 11 жовтня 2010 року на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 до 1/6, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
Свій позов мотивував тим, що він з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано на підставі рішення суду.
Від шлюбу мають спільну дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 11 жовтня 2010 року призначено до стягнення з нього на утримання дочки аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20.18.2020 і до досягнення дитиною повноліття.
Наразі, від іншого шлюбу у нього народилась дитина – донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Вважає, що з народженням дитини від іншого шлюбу його сімейний та майновий стан змінились, що є підставою зменшення розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 березня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Зменшено розмір аліментів, визначений за рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 11 жовтня 2010 року по цивільній справі №2-6208/2010, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 , аліментів на утримання неповнолітньої дитини – дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20.08.2010 року і до досягнення дитиною повноліття.
Призначено до стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_7 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

короткого змісту вимог апеляційної скарги
Із вказаним рішенням не погодилась відповідач ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу
Вважає, що рішення суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків обставинам справи.
Справу розглянуто судом без належного повідомлення сторони відповідача, чим порушено вимоги ст. 263 ЦПК України.
Суд не звернув уваги, що зміна сімейного стану позивача не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.
Позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, у тому числі у зв`язку із народження дитини від іншого шлюбу.
Не врахував, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Посилалась на правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 16.09.2020 №565/2071/19.
Вважає, що рішення неналежним чином мотивоване.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу від позивача ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не надходив. 

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом ОСОБА_2  перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 , який між ними було розірвано на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.08.2010, що набрало законної сили 31.08.2010.
Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2010 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 призначено до стягнення аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.08.2010 року і до досягнення дитиною повноліття.
14 червня 2016 року позивач зареєстрував шлюб із гр. ОСОБА_5 і від цього шлюбу вони мають дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Встановивши зміну сімейного стану позивача, місцевий суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів. 

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України  ід 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі  № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. 
Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач ОСОБА_2 посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася дочка від іншого шлюбу з гр. ОСОБА_5 . 
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійні підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга  статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Місцевий суд у порушення вищевказаних вимог закону не звернув уваги на те, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.
Таким чином, суд у порушення зазначених вище вимог закону не врахував те, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.
Приймаючи до уваги, що  позивач не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, призначених до стягнення з нього рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.10.2010 року, підстав для задоволення позову не вбачається.
Зазначений  висновок   відповідає правовому  висновку,  висловленому  Верховним  судом у  постановах   від  16  вересня 2020 року у  справі   № 565/2071/19,   від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20,  у яких  обставини справи  є  ідентичними  до даної,  та в яких зроблений  правовий  висновок  про те, що  зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. 
Решта доводів апеляційної скарги, у тому числі і щодо неналежного повідомлення відповідачки про день та час судового розгляду справи, є необґрунтованою. 
Згідно зі ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
У відповідності до ч.3  ст. 130  ЦПК  України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.
З матеріалів справи вбачається, що судом за адресою зазначеною позивачем у справі направлялися судові документи, які повернулися до суду з поштовою відміткою про те, що адресат відсутній адресою - АДРЕСА_1 (а.с. 31, 35).
У відповідності з адресною довідкою, саме за цією адресою зареєстрована відповідачка ОСОБА_1 у справі (а.с. 26).
За таких обставин, вважається, що відповідачка належним чином була повідомлена судом про дату, час і місце розгляду справи.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до вимог п3,4, ч.1 ст. 376 ЦПК Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи, що позивачем у справі не доведено факт, що зміна сімейного стану привела до погіршення матеріального стану рішення, місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Хорошун Оксани Володимирівни на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 березня 2021 року - задовольнити.
Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 березня 2021 року – скасувати.
Постановити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини – відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.
У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 28 липня 2021 року.

       Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді С.М. Бондаревська 

Л.І. Пилипчук