ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 липня 2021 року           справа №200/12209/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

   Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Блохіна А.А., суддів: Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Посвалюк Вікторії Володимирівни на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року (повне судове рішення складено 12 лютого 2021 року у м. Слов`янську) у справі № 200/12209/20-а (суддя в І інстанції Троянова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради про визнання протиправними дій, стягнення недоотриманої частини грошової допомоги,-
                                                  УСТАНОВИВ:
            24 грудня 2020 року позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради про визнання протиправними дій щодо відмови у виплаті разової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2020 рік, відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, в загальному розмірі 6800 грн., стягнення за рахунок коштів державного бюджету на користь позивача недоотриману частину разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, в загальному розмірі 6800 грн.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що має статус учасника бойових дій, у 2020 році позивачем отримано грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій у розмірі 1390 грн. На звернення із заявою про перерахунок та виплату допомоги до 5 травня у розмірі 8  190,00 грн., з урахуванням раніше виплачених 1390 грн., відповідач відмовив, зазначивши, що виплата щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі 1390 грн. визначена відповідно до діючого законодавства. Дії відповідача щодо відмови у виплаті разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій в загальному розмірі 6800 грн. протиправними, просила задовольнити позов у повному обсязі.
          Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року у справі № 200/12209/20-а позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради щодо нездійснення виплати ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5-го травня у 2020 році у розмірі, встановленому частиною 5 статті 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Зобов`язано Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік з урахуванням розміру зазначеної соціальної виплати, визначеного частиною п`ятою статті 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми. Решту позовних вимог – залишено без задоволення.          
          Не погодившись з таким рішенням, представник позивач подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення місцевого суду скасувати в частині зобов`язання Управління нарахувати та виплатити недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути недоотриману грошову допомогу в розмірі 6800,00 грн.          Апелянт наголосила, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.                                                                                                               Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).                                                                                                    Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.                                        Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з таких підстав.                                        Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.                              Позивач, ОСОБА_1 , громадянин України має статус учасника бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 . (а.с. 3,6)
Відповідач, Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради (код ЄДРПОУ 26010987) у розумінні п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах згідно ст. 43 Кодексу адміністративного судочинства України має адміністративну процесуальну дієздатність.
На звернення позивача із заявою про виплату щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 8190 грн., за вирахуванням раніше виплаченої суми в розмірі 1390 грн., відповідач надав відповідь листом від 26.11.2020 року №0.2191/8918/20, відповідно до якого згідно постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 року №112 виплата разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році у розмірі 1390 грн. була здійснена, шляхом перерахування коштів на особовий рахунок АТ КТ “Приватбанк”, згідно списку наданого управлінню 45 державної пожежно-рятувальної частини ГУ ДСНС України у Донецькій області від 17.03.2020 року №45/03/714, платіжним дорученням від 08.04.2020 року №1356. (а.с. 8-9)
Отже, як вбачається зі змісту позовної заяви та відзиву, спірним питанням у справі є правомірність виплати щорічної разової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому Постановою КМУ від 19 лютого 2020 року №112 “Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і “Жертви нацистських переслідувань”.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відносини з приводу соціального захисту ветеранів війни як особливої окремої категорії громадян унормовані, насамперед, приписами  Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.
Пільги    учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, встановлені  статтею 12 вказаного Закону.
Законом України “Про внесення змін до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 25.12.1998р. статтю 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” було доповнено частиною четвертою такогозмісту: "Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у  розмірі  п`яти мінімальних пенсій за віком".
Пунктом 20  Розділу ІІ Закону України “Про державний бюджет України на 2008 рік”  згадану вище норму права викладено в такій редакції: "Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".
У подальшому  рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008року №10-рп/2008  визнано неконституційними, зокрема, положення статті  67  розділу    І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу  II  "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу  III “Прикінцеві положення” Закону України “Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України”.
Відповідно до ч.2  ст.152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Таким чином, на момент звернення заявника із заявою в 2020 році діяли положення    ст.12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”  у редакції Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 25.12.1998року, яка передбачала розмір допомоги до 5 травня для учасників бойових дій - п`ять мінімальних пенсій за віком.
Поряд із цим, внаслідок законотворчої діяльності Верховної Ради України було створено іншу норму права, що регламентує ті самі відносини - п.26  розділу VI    Бюджетного кодексу України.
Так, відповідно до п. 26  розділу VI Бюджетного кодексу України, було визначено, зокрема, що норми і положення статей  12,  13,  14,  15  та    16 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”  застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
На реалізацію приписів цієї норми закону Кабінетом Міністрів України було прийнято  постанову від 19.02.2020 року №112 “Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” і "Про жертви нацистських переслідувань", де, зокрема, передбачено, що районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 4120,00 гривень; II групи - 3640,00 гривень; III групи - 3160,00 гривень.
27.02.2020 року рішенням Конституційного Суду України №3-р/2020 було визнано неконституційним окреме положення п.26 розділу VI “Прикінцеві та перехідні положення” Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч.2  ст.152 Конституції України  закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Враховуючи зазначене,  з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України №3-р/2020 положення п.26  розділу VI Бюджетного кодексу України  у частині дії ст.13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального    захисту” та приписи  ст.12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”  у редакції п.20  Розділу ІІ Закону України “Про державний бюджет України на 2008 рік”  не можуть запроваджувати правила  призначення та виплати допомоги до 5 травня для осіб з інвалідністю внаслідок війни.
Таким чином, починаючи з 27.02.2020 року ані положення п.26  розділу VI Бюджетного кодексу України  у частині дії ст.13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального    захисту”, ані приписи  ст.12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”  у редакції п.20  Розділу ІІ Закону України “Про державний бюджет України на 2008 рік”  не можуть застосовуватися при призначенні та виплаті допомоги до 5 травня для учасників бойових дій.
Щодо  посилання  відповідача на  постанову Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112, як на акт, який регулює розмір одноразової грошової допомоги до 5 травня, суд зазначає, що вказані посилання є необґрунтованими та безпідставними, оскільки  норми підзаконних нормативно-правових актів, чим є в даному випадку  постанова КМ України від 19 лютого 2020 року № 112, не має вищої юридичної сили над положеннями ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 25.12.1998 року №367-ХІV, якими передбачено розмір допомоги до 5 травня для учасників бойових дій п`ять мінімальних пенсій за віком.
Саме з 27 лютого 2020 року у позивача виникло право на соціальне забезпечення у порядку редакції Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 25 грудня 1998 року №367-XІV, яка передбачала розмір допомоги до 5 травня учасникам бойових дій як п`ять мінімальних пенсій за віком.
Статтею 7 Закону України від 14 листопада 2019 року №294-IX  “Про Державний бюджет України на 2020 рік” установлено у 2020 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2020 року  складає 1638 гривень.
Отже, з прийняттям  Конституційним Судом України рішення від 27 лютого 2020 року №3-р/2020  розмір разової грошової допомоги до 5 травня учаснику бойових дій у 2020 році становить 8190,00 грн. (1638,00 грн. х 5). Сума недоотриманих позивачем коштів становить 6800,00 грн.
Таким чином, виплата позивачу в 2020 році разової грошової допомоги у сумі 1390,00 грн. не відповідає  статті 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”  та свідчить про порушення його прав на отримання такої допомоги у належному розмірі.                                                                                                              Оскільки разову грошову допомогу позивачу виплачено у розмірі, меншому ніж передбачено частиною п`ятою статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а саме у розмірі 1390 грн., суд першої інстанції дійшов вірного висновку про порушення прав позивача на отримання такої допомоги у належному розмірі.          Натомість, в апеляційній скарзі апелянт зазначив, що судом було помилково вибрано такий засіб захисту прав позивача, як зобов`язання відповідача вчинити певні дії, замість стягнення.                                                                                                                                  За частиною другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.                                        Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.                                        При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.                                                  Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява № 38722/02).                              Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.                                                                                                    Дана правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові у справі № 21-1465а15 від 16 вересня 2015 року.                                        У вказаному рішенні Верховний Суд України наголосив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалось примусове виконання рішення.                                                                      Згідно з частиною 5 статті 12 Закону № 3551-XII (в редакції Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 25 грудня 1998 року № 367-XIV) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком (8190,00 грн.).                                                                                                                                  Позивачу було сплачено   разову грошову допомогу у сумі 1390,00 грн.                    Суд апеляційної інстанції з урахуванням приписів ч. 5 ст. 242 КАС України   вважає, що у цьому випадку ефективним способом захисту прав позивача буде саме стягнення з відповідача   разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій відповідно до Закону № 3551-XII, враховуючи висновки, викладені в Рішенні Конституційного Суду України № 3-р/2020 від 27.02.2020, в загальному розмірі 6800 грн.                                                  За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.                                                                                                                        Відповідно до частини 4 статті 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.                    З урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції слід змінити.          Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, п. 3, 4 ч. 1 ст. 317, 321, 322, 329 КАС України, суд,-                                              
                                                                ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника позивача Посвалюк Вікторії Володимирівни – задовольнити частково.                                                                                                     Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року у справі № 200/12209/20-а – змінити.                                                                                          Абзац третій резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року у справі № 200/12209/20-а викласти в наступній редакції:                                                                                                                         “Стягнути з Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради (84207, Донецька область, м. Дружківка, вул. Машинобудівників, 64, ЄДРПОУ 26010987) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” в розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот грн.) 00 копійок.”.                              В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року у справі № 200/12209/20-а – залишити без змін.                                                     Повне судове рішення – 13 липня 2021 року.                                                             Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін
Судді                                                                                                    Т.Г. Гаврищук
                                                                                                              І.В.Сіваченко