ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/302/21                                                        Суддя (судді) першої інстанції: Ткаченко О.Є.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  05 липня 2021 року                                                                             м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді                                                            Коротких А.Ю.,
суддів                                                                                Сорочка Є.О.,
                                                                                          Чаку Є.В.,
при секретарі                                                                      Дмитренко К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Чернігівської обласної ради про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Чернігівської обласної ради про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Чернігівської обласної ради про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень закрито.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного судового рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми процесуального права.
Заслухавши учасників справи, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Представниками відповідача в судовому засіданні було подано заяву про залишення позову без розгляду на підставі пункту 1 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки депутати обласної ради не наділені повноваженнями індивідуального звернення до суду, а оскаржувані рішення не можуть бути предметом розгляду адміністративного суду.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Чернігівської обласної ради про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень закрито.
Так, при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Закон України «Про статус депутатів місцевих рад» не наділяє депутата місцевої ради повноваженнями індивідуального звернення до суду з позовом. Ураховуючи, що відповідач, приймаючи оскаржувані рішення та вчиняючи дії, не виконував владних управлінських функцій, а реалізовував свої повноваження з питань, віднесених до його компетенції як представницького органу місцевого самоврядування в Чернігівській області, такий спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Так, предметом даного позову є, зокрема, визнання протиправними дій та скасування рішень, якими відповідач обмежив позивачів у реалізації їхніх прав, як депутатів.
Колегія суддів зауважує, що позивачі, як депутати Чернігівської обласної ради, наділені правом на участь у процесі прийняття рішень - голосуванні, наділені інтересом, щоб такі голосування відбувалися у законний спосіб та за належних процедур і порядку, які забезпечують непорушність прав депутатів при реалізації їхніх прав та повноважень.
Позивачі, в рамках законодавчо визначеної процедури, набули статусу депутатів Чернігівської обласної ради (пункти 1 та 2 Позову), а отже володіють визначеними Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Законом України «Про статус депутатів місцевих рад» переліком прав та обов`язків, а також інтересів.
Пред`явлений Позивачами позов направлений на захист цих визначених обов`язків, прав та інтересів, які вони набули як фізичні особи - депутати Чернігівської обласної ради з боку протиправних (тобто тих, які порушують наявні права, обов`язки та інтереси депутатів) рішень, дій відповідача по справі - Чернігівської обласної ради, яка зобов`язана у своїй діяльності/організації роботи та управління, забезпечувати належні умови і непорушність визначених прав та гарантій депутатів, якими є позивачі.
За таких обставин, позивачі вважають, що оскаржуваними рішеннями відповідача порушено їх конституційні права як депутатів обласної ради на реалізацію положень п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» про участь в утворенні і ліквідації постійних та інших комісій ради, затвердженні та зміні їх складу, обранні голів комісій.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 803/413/18, на яку посилається відповідач у своєму відзиві, не може бути врахована колегією суддів, оскільки предмет та обставини вказаних справ є різнорідними.
Пунктом 10 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб.
Враховуючи викладене та зважаючи на характер спірних правовідносин, предмет доказування у справі, колегія суддів доходить висновку про те, що даний спір виник із публічно-правових відносин та належить до юрисдикції адміністративних судів, а як наслідок про відсутність правових підстав для задоволення заяви про залишення позову без розгляду.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Зі змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року Європейський суд з прав людини дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.
У рішеннях від 13.01.2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та від 28.10.1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини зазначив про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, яке виявилося в надто суворому тлумаченні внутрішніми судами процесуальної норми, що позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.
Отже, системний аналіз положень Конвенції, практики Європейського суду з прав людини та національного законодавства, а також встановлені вище обставини неможливості залишення позову без розгляду дають підстави для висновку, що безпідставно постановлена оскаржувана ухвала зумовила утворення перешкод особі у доступі до правосуддя, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду було порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 169, 242-244, 250, 308, 312, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - задовольнити повністю.
Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року - скасувати.
Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Чернігівської обласної ради про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень направити до Чернігівського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України
Головуючий суддя:                                                                      Коротких А.Ю.

Судді:                                                                                          Сорочко Є.О.

                                                                                                    Чаку Є.В.

Повний текст виготовлено: 07 липня 2021 року.

< Справа слухалась у (обов`язкове для заповнення) >