ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний номер справи: 766/15018/20
Номер провадження: 22-ц/819/1063/21

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
09 вересня 2021 року                                                                 м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого                Приходько Л. А. (суддя-доповідач)
суддів:                Базіль Л. В.,
       Кутурланова О. В., 
секретар                Дундич А. О.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа - ОСОБА_3 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 січня 2021 року у складі головуючого судді Рядчої Т.І.,
в с т а н о в и в:

30 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про зменшення розміру заборгованості з аліментів.
В обґрунтування позовних вимог заявник посилався на те, що він з ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої, відповідно до постанови Херсонського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року, з позивача стягують аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3200 грн. щомісячно, починаючи з 21 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. 
Посилаючись на те, що з кінця 2018 року він добровільно здійснював відрахування на картковий рахунок, що був відкритий на ім`я доньки. Однак, відповідачка ОСОБА_2 незважаючи на це 27 травня 2020 року направила до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві виконавчий лист Херсонського міського суду №766/22541/17 від 21 лютого 2019 року про стягнення аліментів на дитину, у зв`язку з чим рахунки позивача були арештовані. 
Враховуючи зазначене позивач просив зменшити суму заборгованості із сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на суму фактично сплачених аліментів на дитину у розмірі 75783 грн. та визнати виконавчий лист Херсонського міського суду Херсонської області від 21 лютого 2019 року таким, що частково не підлягає виконанню, у зв`язку з добровільним виконанням боржником його зобов`язань перед ОСОБА_2 , та вирішити питання щодо стягнення судових витрат.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 19 січня 2021 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що позивач вважає, що, в силу існування заборгованості по сплаті аліментів перед відповідачкою, його права порушуються, зокрема, виконавцем, він має змогу звернутися зі скаргою на дії чи бездіяльність останнього. Зважаючи на те, що виконавець не є стороною у справі, без його участі та дослідженні матеріалів виконавчого провадження неможливо встановити розмір заборгованості.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення яким задовольнити його вимоги у повному обсязі. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що спір між ним та ОСОБА_2 , яка заперечує факт виконання ним обов`язків щодо утримання дитини. 
Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористалися.
ОСОБА_1  та його представник ОСОБА_4 , приймаючи участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримали з підстав зазначених в апеляційній скарзі. Просили суд рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 січня 2021 року скасувати та ухвалити новерішення яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Інші учасники справи будучи належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.
Від представника ОСОБА_5 адвоката Сердюка Е.А. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача та її представника 
Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Згідно з частинами 1, 2, 4 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що вказаний спір має розглядатися у порядку оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця.
Проте з таким висновком колегія суддів погодитися не може з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом до стягувача аліментів, ОСОБА_2 .
Зі змісту позовної заяви вбачається, що між ним та ОСОБА_2 виник спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , сплачених боржником добровільно, до звернення стягувача до державного виконавця за примусовим виконанням виконавчого листа про стягнення аліментів. 
ОСОБА_1 посилається на те, що він стабільно перераховував на картку доньки грошові кошти на її утримання. За його розрахунком за період з 2018 по 2020 роки ним сплачено аліменти на загальну суму 76418 грн. Не визнаючи вказаний факт відповідачка звернулась до виконавчої служби.
Частиною першою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.
У відповідності до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Частиною третьою статті 195 СК України визначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.
Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).
Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Враховуючи вищеозначені вимоги закону та ту обставину, що між сторонами виконавчого провадження (стягувач і боржник) виник спір щодо розміру заборгованості за аліментами, то такий спір відповідно до закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 червня 2018 року у справі № 756/13754/14-ц (провадження № 61-8097св18).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже висновок суду першої інстанції про те, що вказаний спір має вирішуватися у порядку оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця є помилковим, оскільки спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися як у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, так і у позовному провадженні.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 31 липня 2018 року стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки – ОСОБА_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1944 грн. щомісячно, починаючи з 21 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
Постановою Херсонського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 31 липня 2018 року в частині розміру аліментів змінено, збільшено суму стягнення з 1944 грн. до 3200 грн. щомісячно.
Відповідно до постанови Головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Рудковської О.С. від 28 травня 2020 р. було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №766/22541/17, виданого 21 лютого 2019 року Херсонським міським судом Херсонської області, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки – ОСОБА_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3200 грн. щомісячно, починаючи з 21 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників станом від 06 серпня 2020 року у ОСОБА_1 станом на 06 серпня 2020 року наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої за період з 21 грудня 2017 року по 01 серпня 2020 року становить 105 600.00грн.
Згідно інформації про виконавче провадження № 62196142 06 серпня 2020 року головним державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Рудковською О.С. винесені постанови відносно боржника ОСОБА_1 : про арешт коштів боржника; про арешт майна боржника; про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з 21 грудня 2017 року по 27 травня 2020 року, наданого ОСОБА_1 під час розгляду справи апеляційним судом, заборгованість станом на 27 травня 2020 року складає 60039.06грн.
При визначені заборгованості державним виконавцем враховані сплачені боржником аліменти з липня 2019 року по травень 2020 року у загальній сумі 31123.00грн. 
На підтвердження сплати грошових коштів на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_3 , у період з грудня 2017 року по червень 2019 року позивачем до позовної заяви додані копії чеків, що щодо здійснення ним переводів на карту ОСОБА_6 (отримувач ОСОБА_3 ) та виписку по картці щодо руху коштів. 
Крім того під час розгляду справи апеляційним судом позивачем надані дублікати чеків на підтвердження здійснення ним переводів за спірний період часу на картку ОСОБА_3 .
З вказаних документів вбачається, що ОСОБА_1 в період часу з 29 грудня 2017 року по червень 2020 року включно здійснював грошові перекази на картковий рахунок неповнолітньої дочки ОСОБА_3 . 
Так, в грудні 2017 року ОСОБА_1 здійснений переказ у розмірі 2810грн.; у 2018 році всього сплачено 29836.00грн. (в січні – 2700.00грн. та 2200.00грн., у лютому - 2600.00грн., у березні - 4520.00грн., у квітні – 2600.00грн., у травні - 2600.00грн., у червні 2220.00грн. та 1000.00грн., у липні - 400.00грн., у серпні - 1000.00грн. та 1996грн., у жовтні – 2000.00грн., у листопаді 2000.00грн., у грудні -2000.00грн.); за період з січня по червень у 2019 року всього сплачено17000.00грн (у січні 3200.00грн., у лютому - 1600.00грн. та 1600грн., у березні - 1600.00грн. та 1600грн.; у квітні - 1600.00грн. та 1600грн.; у травні - 1600.00грн. та 1600грн., у червні – 1000.00грн.).
Отже за вказаний період позивачем здійснено переказів на рахунок ОСОБА_3 на загальну суму 49 646.00грн.
Враховуючи, що вказані перекази мають систематичний характер, а матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що вказані грошові кошти перераховувалися позивачем дочці ОСОБА_3 на інші потреби ніж її утримання, колегія суддів приходить до висновку, що вказані грошові кошти мають бути зараховані при визначені розміру заборгованості по аліментам на утримання неповнолітньої дитини. При цьому колегія суддів також враховує, що з січня 2019 року по травень 2019 року грошові кошти на картку ОСОБА_3 перераховувалися у розмірі визначеному постановою Херсонського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року - по 3200.00грн. на місяць, в період з жовтня по грудень 2018 року - у розмірі близькому до розміру аліментів визначених рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 31 липня 2018 року - по 2000.00грн. З грудня 2017 року по жовтень 2018 року платежі також носили систематичний характер з приблизно однаковими сумами. 
Разом з тим, сплачені позивачем, відповідно до виписки по картковому рахунку у липні 2018 року 1005.00грн. не можуть бути зараховані як сплата аліментів, враховуючи призначення платежу «Оплата табору Гладунової Євгенії». Крім того, зазначена у розрахунках позивача сума у розмірі 2200.00грн за березень 2018 року також не може бути зарахована як сплата аліментів, оскільки платіжні документи на підтвердження її оплати в матеріалах справи відсутні, також відсутні відомості щодо такого платежу у виписці по картковому рахунку ОСОБА_1 .
Враховуючи наведене колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір заборгованості по аліментам, визначений державним виконавцем станом на 27 травня 2020 року, з 60039.06грн. до 10393.06грн (60039.06 - 49 646.00 =10393.06).
Доводи відповідача по те, що надані позивачем платіжні документи та виписки по рахунку не є доказом виконання його обов`язку зі сплати аліментів, оскільки отримувачем аліментів відповідно до рішення суду є ОСОБА_2 , а не ОСОБА_3 , апеляційним судом не приймаються з огляду на таке.
Частиною першою та третьою статті 179 СК України визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.
З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня ОСОБА_3 з вересня 2017 року навчається на денній формі навчання у Приватному вищому навчальному закладі «Мистецький коледж художнього моделювання та дизайну» та проживає у гуртожитку у м. Києві, тоді як ОСОБА_2 , стягувач, постійно проживає у м. Херсоні. За таких обставин перерахування грошових коштів безпосередньо неповнолітній дитині, а не особисто стягувачу, є належним способом виконання позивачем свого обов`язку щодо утримання дитини.
Перераховані на картковий рахунок ОСОБА_3 грошові кошти із призначенням платежу «аліменти» з карткового рахунку ОСОБА_4 , зараховані державним виконавцем при визначені розміру заборгованості по аліментам ОСОБА_1 . Відсутність в матеріалах справи довіреності, якою ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_4 сплатити аліменти на утримання дочки, не спростовує сплату боржником аліментів. 
Вимоги позивача щодо визнання виконавчого листа таким, що частково не підлягає виконанню у зв`язку з добровільним виконанням боржником його зобов`язань задоволенню не підлягають.
Частиною другою статті 432 ЦПК України визначено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 31 липня 2018 року та постанови Херсонського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року Херсонським міським судом Херсонської області 21 лютого 2019 року видано виконавчий № 766/22541/17 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки - ОСОБА_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3200 грн. щомісячно, починаючи з 21 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
Вказаним виконавчим документом розмір заборгованості по аліментам не визначався. 
Розмір заборгованості по аліментам, в силу вимог ст. 195 СК України, у даному випадку визначався державним виконавцем з урахуванням наданих боржником документів щодо погашення заборгованості, у тому числі у добровільному порядку. Отже підстави визначені частиною другою статті 432 ЦПК України для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню частково, у зв`язку з добровільною сплатою аліментів, відсутні. 
Відповідно до статті 382 ЦПК України у випадку скасування або зміни судового рішення постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. 
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 840.40грн., при подачі апеляційної скарги - 1261.20грн.
Враховуючи, що постановою суду апеляційної інстанції частково задоволено апеляційну скаргу та позовні вимоги ОСОБА_1 , задоволено на 86.3% відсотки, тому відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1814.00грн ( (840.40+1261.2)* 86.3%).
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 січня 2021 року скасувати і ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Зменшити розмір заборгованості зі сплати аліментів стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 60039 (шістдесяти тисяч тридцяти дев`яти) гривень 09 копійок до 10393 (десяти тисяч триста дев`яносто трьох ) гривень 06 копійок.
У задоволені решти вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1814,00 гривень судового збору.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 14 вересня 2021 року.

Головуючий                                                          Л. А. Приходько

Судді:                                                                         Л. В. Базіль

       О. В. Кутурланова